Справа № 752/15673/26 
Провадження №: 1-кп/752/2177/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року          м. Київ 

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 , 
при секретарі   ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22026101110000483 від 09 червня 2026 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у с. Княжичі Броварського району Київськогої області, має середню спеціальну освіту, неодруженого, без офіційного місця роботи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України, 
за участю прокурора  ОСОБА_4 ,
обвинуваченого   ОСОБА_3 ,
захисника   ОСОБА_5 , 
встановив:
Відповідно до обвинувального акта у невстановлений час, але не пізніше 30 вересня 2025 року, Особа-1, матеріли відносно якої виділені в окреме провадження, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інормації, вступив у злочинну змову з Особою-2, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та повідомив останньому, що потрібно здійснити обладнання приміщення за адресою: АДРЕСА_2 спеціальними технічними засобами негласного отрмання інформації за винагороду.
Для виконання спільного з Особою-2 плану, спрямованого на здійснення незаконного збуту спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, Особа-1 у невстановлений час, але не пізніше 17.10.2025 залучив Особу-3, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та ОСОБА_3 , з якими вступив у попередню змову. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут спеціальних засобів негласного отримання інформації, у невстановлений час, але не пізніше 30 вересня 2025 року Особа-1 за попередньою змовою з Особою-2, Особою-3, та ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_6 придбати спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації та обладнати ними приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, приміщення 9.
Уподальшому 01 жовтня 2025 року за допомогою застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Телеграм» ОСОБА_6 повідомив, що згоден на встановлення спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації та обладнання ними приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , на що Особа-1 надіслав номер банківської картки для здійснення передплати у розмірі 20 000 грн.
02.10.2025 ОСОБА_6 здійснив переказ коштів у розмірі 20 000 грн із власної банківської картки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на банківську картку банку «Універсал» № НОМЕР_2 , яка належить Особа-2.
Уподальшому у невстановлений час, але не пізніше 14.10.2025 в ході телефонної розмови між ОСОБА_6 та Особою-1 останнім було узгоджено, що 17.10.2025 відбудеться обладнання приміщення за адресою: АДРЕСА_2, приміщення 9 пеціальними технічними засобами негласного отримання інформації, замаскованитми під датчики пожежної безпеки та датчик руху. 
Далі у невстановлений час, але не пізніше 17.10.2025 до приміщення за адресою: АДРЕСА_2, приміщення 9, прибули Особа-3 та ОСОБА_3 , які здійснили встановлення камер відеоспостереження, які були замасковані під датчики пожежної безпеки та датчик руху, та які є спеціальними технічними засобами негласного отримання інформації. 
Надалі у невстановлений час, але не пізніше 17.10.2025 в ході телефонної розмови між ОСОБА_6 та Особою-1 було узгоджено, що остаточну суму за виконану роботу у розмірі 18 500 грн ОСОБА_6 сплатить готівкою Особі-3 та ОСОБА_3 . Того ж дня ОСОБА_6 передав готівкою остаточну суму в розмірі 18 500 грн Особі-3 та ОСОБА_3 
30.10.2025 слідчим було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено зазначені камери відеоспостереження, які було замасковано під датчки пожежної безпеки та даткич руху. 
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні незаконного збуту спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.
11 червня 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами угоди ОСОБА_3 зобов`язався: а) беззастережно визнати свою винуватість в обсязі обвинувального акта в судовому провадженні; б) сприяти суду у дослідженні обставин вчинення кримінального правопорушення, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних правопорушень, надавати стороні обвинувачення та суду достовірну та повну інформацію, що стосується всіх фактів цієї справи, які йому відомі, правдиво та повною мірою відповідати на всі поставлені питання та добровільно надавати всю необхідну інформацію. 
Сторони дійшли згоди про визнання обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. 
З огляду на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, а також обставини, що пом`якшують покарання, сторони узгодили ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 359 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки та дійшли згоди про звільнення ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
У судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання. 
Обвинувачений в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, розкаявся у вчиненому, просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник підтримав обвинуваченого. Вважав, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню. 
Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
ОСОБА_3 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, надав згоду на призначення узгодженого сторонами покарання.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
Відповідно до вимог статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:  1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. 
Відповідно до обвинувального атка та угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 7 років. 
Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.   
Умови угоди, з урахуванням змісту висунутого обвинувачення, відповідають інтересам суспільства в частині забезпеченні швидкого судового провадження, а також не суперечать вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність у частині правової кваліфікації кримінальних правопорушень та призначення покарання.
Передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови у затверджені угоди судом не встановлено.
Таким чином, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 395 КК України як незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, за попередньою змовою групою осіб. 
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. 
Заходи забезпечення не застосовувались.
Керуючись статтями 368, 374, 468, 469, 474, 475, 615 КПК України, суд
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 червня 2026 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні криміналого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України, та призначити узгоджене строновами покарання за ч. 2 ст. 359 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підстві ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, тривалістю 2 роки.
Покласти на  ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. 

Суддя           ОСОБА_1