Кропивницький апеляційний суд 

Справа № 33/4809/329/26 Головуючий у суді І інстанції: Бондаренко В.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2026 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А., 
з участю:
особи, яка притягається до відповідальності – ОСОБА_1 
представника особи, яка притягається до відповідальності – адвоката Мельник О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маківка Бобринецького району, з повною вищою освітою, одружений, не працює, веде одноосібно с/г, особа з інвалідністю 3 групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.
Згідно постанови суду 22.03.2026 року о 14 год. 15 хв. в м. Бобринець, вул. Вознесенська, 38, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser» 120, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду у встановленому законодавством порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору «Dragger Alcotest» 6820 та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та зарити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що матеріали справи не містять: 
- достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність зупинення автомобіля «Toyota Land Cruiser» 120, державний номер НОМЕР_1 під його керуванням року;
- достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували керування автомобілем марки «Toyota Land Cruiser» 120, державний номер НОМЕР_1 22.03.2026 року ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння;
- доказів, які б підтверджували, наявність підстав для зупинки ТЗ, в якому він перебував;
- інші докази та матеріали, що вказували б на правомірність виявлення особи, яка порушила правила ПДР, що стало підставою для правомірного зупинення транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» 120, державний номер НОМЕР_1 22.03.2026 року.
Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги той факт, що відеоматеріали справи, не містять жодних доказів, які б підтверджували наявність у патрульних правових підстав зупиняти мій транспортний засіб та здійснювати перевірку документів, оскільки жодних порушень правил ПДР ним не було здійснено та не зафіксовано.
Станом на 14:15 годин 22.03.2026 року, повідомлення щодо порушення водієм транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser» 120, реєстраційний номер НОМЕР_1 правил ПДР та можливе перебування у стані алкогольного сп`яніння не існувало, а отже підстави для перевірки документів, зупинки ТЗ, яким він керував, станом на 22.03.2026 року на 14:15 годин, також були відсутні.
Суд першої інстанції, не взявши до уваги покази патрульних, все ж таки неправомірно дійшов висновку про наявність достатніх підстав зупинити мій ТЗ, здійснити перевірку документів та запропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Вважає, що такі висновки суду першої інстанції побудовані лише на непідтверджених даних та ґрунтуються на припущеннях, що є недопустимим в силу ст. 62 Конституції України.
Із запису, що міститься на «Диску», відсутні номер та марка технічного засобу, яким здійснювалася фіксація події 22.03.2026 року. З даного запису не можливо встановити, чи велася відео фіксація на пристрої з дотриманням вимог вказаної вище Інструкції.
Зі змісту оскаржуваної постанови, у справі наявні лише не підтвердженні пояснення патрульного, а також відеоматеріали, що не вказують про порушення ним будь-яких правил дорожнього руху, відеоматеріали, що підтверджують безпідставність перевірки документів та безпідставність пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вислухавши захисника та апелянта ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції – залишити без змін, з таких підстав.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Відповідно до ст. 266 КУпАП, водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

При цьому, вина ОСОБА_1 у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №621353 від 22.03.2026 , яким підтверджується, що саме 22.03.2026 року о 14 год. 15 хв. в м. Бобринець, вул. Вознесенська, 38 мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 ;
- постановами серії ЕНА №6885660 та серії ЕНА №6885721 від 22.03.2026 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.ч.5, 10 ст.121 КУпАП, які, як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 не оскаржувались, а накладені за їх вчинення штрафи повністю сплачені;
- Довідками т.в.о. заступника начальника ВП – начальника сектору взаємодіє з громадянами ВП №3 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Д. Троянського про отримання посвідчення водія ОСОБА_1 , належність транспортного засобу та відсутності відомостей про притягнення до адміністративної від повільності;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від його проходження;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;
- відеозаписом події, який міститься у файлі «ч.1 ст.130 Сорочан», на яких зафіксовано рух транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» 120, державний номер НОМЕР_1 та його зупинку біля правого краю проїзної частини. До автомобіля підійшов поліцейський. На вимогу поліцейського опустити скло автомобіля водій відмовився. 
Поліцейський повідомив причину зупинки - не увімкнув поворот, не пристебнутий та попросив водія показати документи, пояснив про відповідальність за непред`явлення документів. 
Водій через скло показав військовий квиток та посвідчення учасника бойових дій, поліцейський також пояснив, що на перехресті водій увімкнувши покажчик повороту праворуч проїхав прямо, попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ та страховий поліс, на що водій пояснив, що не керував транспортним засобом так як стояв, поліцейський попросив водія опустити скло автомобіля, від чого останній відмовився. 
В подальшому на підставі наданих документів встановлено особу водія ОСОБА_1 . Поліцейський повідомив водію, що останній своєю поведінкою викликає підозру, запропонував продути «Drager», також повідомив, що на лінію 102 надійшло повідомлення про перебування водія даного транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, запропонував пройти огляд за допомогою алкотестеру «Drager», проїхати до найближчого медичного закладу для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я. Поліцейський роз`яснив порушення пункту 2.5 ПДР та складання протоколу за ст.130 КУпАП, роз`яснив ст.63 Конституції України, ст.263 КУпАП, відсторонив водія від керування транспортного засобу;
Показаннями ОСОБА_1 наданими у суді першої та апеляційної інстанції відповідно до яких пояснив, що керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser» 120, державний номер НОМЕР_1 , та зупинився біля магазину, до нього під`їхав патрульний автомобіль, без підстав стали вимагати пред`явити документи, на вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився через відсутність причини зупинки.

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про те, що дії працівника поліції є правомірними і відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог 2.5 ПДР України складений відповідно до вимог чинного законодавства.
Доводи апеляції про відсутність доказів у справі про адміністративне правопорушення, є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
А тому, факт порушення п. 2.5 ПДР - є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та наступає незалежно від того чи особа перебували в стані сп`яніння чи ні, оскільки законодавцем чітко передбачено імперативний обов`язок водія проходження відповідного огляду. 
В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують факт керування 
ОСОБА_1 транспортним засобом «Toyota Land Cruiser» 120, державний номер НОМЕР_1 , а також факт відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в умовах закладу охорони здоров`я. 
А тому, вказані дії ОСОБА_1 утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
В той же час, необхідно зазначити про те, що ОСОБА_1 мав можливість пройти огляд на визначення стану сп`яніння. 

В матеріалах справи наявний відеозапис на підставі якого можливо перевірити, дії працівників поліції на правомірність та відповідність вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції.
Перевіркою інформації, яка зафіксована на диску відеозапису апеляційним судом не було встановлено жодних порушень дій працівників поліції. Порушення порядку огляду також не було встановлено. 
Враховуючи те, що на відеозаписі повно та чітко зафіксовано порядок огляду ОСОБА_1 апеляційний суд не має сумнівів стосовно обставин правопорушення викладених у протоколі.

Доводи апеляції про те, що в матеріалах справи не містить доказів факту керування та факту відмови ві проходження огляду в умовах закладу охорони здоров`я є такими, що не знайшли своє підтвердження та спростовуються як відеозаписом наявним в матеріалах справи так і поясненнями наданими самим ОСОБА_1 у суді першої та апеляційної інстанції. 

Що стосується доводів апеляції про визнання відеозаписів неналежними доказами, необхідно зазначити наступне. 
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Наявний у справі диск з відеозаписом є належними та допустимими доказами. Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.
Необхідно зазначити про те, що ОСОБА_1 та його захисник Мельник О.В. не оспорюють дійсність даних зафіксовані на відеозаписі, а саме факт керування та відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. 
А тому, враховуючи те, що інформація яка міститься на відеозаписі не оспорюється жодними учасниками справи ні в суді першої та апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що докази, які містяться на диску є достатніми та необхідними для встановлення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. 
При цьому суд не враховує доводи про відсутність номер та марка технічного засобу, оскільки по-перше вказане жодним чином не впливає на порядок огляду передбачений вимогами КУпАП, а по-друге ОСОБА_1 в суді першої інстанції підтвердив як факт керування так і факт відмови від проходження огляду. 

Що стосується доводів про безпідставну зупинку транспортного засобу необхідно зазначити наступне. 
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі наявності інформації, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення. 
З відеозапису вбачається в матеріалах справи причиною зупинки було наявність інформації, що водій транспортного засобу Toyota Land Cruiser 12 керує ним в стані алкогольного сп`яніння. 
А тому, доводи про безпідставну зупинку транспортного засобу є такими, що не знайшли своє підтвердження та спростовуються обставинами справи, відповідно до яких не численні пропозицію з боку працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. 
Сам по собі факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України узгоджується зі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Враховуючи те, що факт порушення п. 2.5 ПДР є самостійним складом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не враховую доводи апеляції про безпідставну зупинку транспортного засобу.

Окремо необхідно завчити про те, що відносно ОСОБА_1 працівниками поліції виносились дві окремі постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, які як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 – оплатив, що у свою чергу також виключає можливість встановлення відсутності факту керування та факту порушення працівниками поліції вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
При цьому, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко усвідомлював про складання відносно нього протоколу та про наслідки у разі притягнення його до адміністративної відповідальності, а також мав можливість пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. 

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим. 

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено. 
За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях 
  ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу   ОСОБА_3 – залишити без задоволення, а постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду Р.А. Бондарчук