Справа № 541/3408/26
Номер провадження 2/541/2348/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
14 вересня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Городівського О.А.,
за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
В С Т А Н О В И В:
17 серпня 2026 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від представника позивача адвоката Ступки В.Ю. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб за актовим записом №55. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 12.08.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Подружні відносини припинено понад два роки тому через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та спільних планів. Сторони проживають окремо, майже не спілкуються, а шлюб і сім`ю вважають остаточно розладнаними без можливості відновлення. На примирення ОСОБА_1 не згодна. Необхідність звернення саме до суду для розірвання шлюбу обумовлена наявністю неповнолітньої дитини, в зв`язку з чим розірвати шлюб в позасудовому порядку через органи державної реєстрації актів цивільного стану не можливо. Майновий спір про поділ спільного майна подружжя на даний час відсутній. Спору про визначення місця проживання спільної дитини немає. Після розірвання шлюбу просить залишити позивачу прізвище « ОСОБА_5 ». 
Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 серпня 2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 16)
01 вересня 2026 року від відповідача до суду надійшло клопотання про надання строку для примирення подружжя, в обґрунтування якого зазначено, що відповідач докладає максимальних зусиль для збереження сім`ї, почуття любові та поваги один до одного не вичерпалися, а інтерес у збереженні родини зумовлений бажанням, щоб їхня спільна неповнолітня дитина виховувалася в повноцінній родині. Наявні непорозуміння та розбіжності у поглядах на життя мають тимчасовий характер, а роздільне проживання та неможливість спільного перебування зумовлені об`єктивними зовнішніми обставинами. Відповідач продовжує забезпечувати потреби сім`ї, прагне вирішувати питання раціонально і вважає, що надання додаткового часу (6 місяців) дозволить подружжю заспокоїтися, переосмислити ситуацію та знайти шляхи до примирення. (а.с. 20)
Позивач та її представник в судове засідання призначене на 09 год. 00 хв. 14 вересня 2026 року не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належно. Від представника позивача 14 вересня 2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Також просили в задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення відмовити та розірвати шлюб. (а.с. 23-24)
Відповідач в судове засідання призначене на 09 год. 00 хв. 14 вересня 2026 року не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належно. Причини неявки суду не повідомив.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 07 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб за актовим записом №55, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 07 вересня 2008 року. (а.с. 12)
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане 12 серпня 2009 року. (а.с. 11)
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно із ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Щодо надання подружжю строку для примирення суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.
Крім того, слід зазначити, що статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Суд бере до уваги категоричні заперечення представника позивача, яка діє в її інтересах, проти надання строку для примирення, а також її письмові пояснення, з яких вбачається, що клопотання відповідача є способом затягування розгляду справи. Суд враховує, що позивачка з 2022 року постійно проживає за кордоном (у Німеччині), спілкування між подружжям протягом останніх двох років практично не відбувалося. Твердження відповідача про спроби зберегти сім`ю та наявність дрібних непорозумінь спростовуються тим фактом, що подружжя понад два роки не спілкується взагалі та не має жодної комунікації для діалогу. Відтак, надання строку для примирення є безпідставним, оскільки воно не приведе до налагодження взаєморозуміння чи збереження родини, а рішення позивачки про розірвання шлюбу є остаточним і незмінним.
Крім того, суд зазначає, що у клопотанні про надання строку для примирення відповідач не зазначив жодних конкретних заходів чи дій, які він має намір вчинити протягом такого строку для досягнення примирення та відновлення сім`ї. Фактичне проживання сторін у різних країнах (Україні та Німеччині) за відсутності стабільної комунікації та спільних побутових зв`язків об`єктивно унеможливлює ефективне проведення процедури примирення та перетворює надання такого строку на формальність, яка лише затягне розгляд судової справи. 
Поряд з цим, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішенні питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства, суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді представника позивача на примирення, суд вважає, що відсутні підстави для надання строку на примирення.
Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам позивача.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Оскільки у позовній заяві позивач просила залишити понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,20 грн за нею, суд вважає необхідним залишити вказані судові витрати зі сплати судового збору за позивачкою.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 142, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст.24, 55, 56, 110, 111, 112 СК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 07 вересня 2008 року між ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Погребище Вінницької області, громадянином України, РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Миргород Полтавської області, громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_4 , відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №55 - розірвати.
Шлюб припиняється у день набрання рішенням суду законної сили.
При реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1  залишити прізвище « ОСОБА_5 »
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя | | О.  А.  Городівський