ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 вересня 2026 року
м. Київ

справа № 536/2790/23
провадження № 61-11386св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2025 року у складі судді Зоріної Д. О., ухвалу Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2025 року у складі колегії суддів Лобова О. А., Дорош А. І., Триголова В. М. та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року у складі колегії суддів Лобова О. А., Дорош А. І., Триголова В. М.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (далі - ТОВ «Полтаваенергозбут») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором
про постачання електричної енергії в розмірі 11 270,76 грн.
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом
до ТОВ «Полтаваенергозбут» про зменшення ціни наданих послуг, припинення стягнення коштів, визнання пункту 3.4, абзацу першого пункту 5.10, пункту 5.11, пункту 5.12, підпункту 3 пункту 5.16 Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Типовий договір) несправедливими та виключення їх з Типового договору, відшкодування збитків, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст ухвали та рішення суду першої інстанції

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області ухвалою від 18 квітня 2025 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут» про зменшення ціни наданих послуг, припинення стягнення коштів, визнання пункту 3.4, абзацу першого пункту 5.10, пункту 5.11, пункту 5.12, підпункту 3 пункту 5.16 Типового договору несправедливими та виключення їх з Типового договору, відшкодування збитків, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди залишив без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується змістом його заяви, яка надійшла до суду 17 квітня 2025 року, згідно з якою позивач за зустрічним позовом просив суд розглянути його заяви щодо його позиції про непідсудність справи Крюківському районному суду міста Кременчука та відкласти розгляд справи по суті до закінчення воєнного стану.

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області рішенням
від 18 квітня 2025 року позов ТОВ «Полтаваенергозбут» задовольнив. 

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Полтаваенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 11 270,76 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат. Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконував належним чином свого зобов`язання щодо сплати за користування послугами з постачання електричної енергії.

Короткий зміст ухвали та постанови суду апеляційної інстанції

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 31 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука
від 18 квітня 2025 року визнав неподаною та повернув заявнику.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що станом на 31 липня 
2025 року недоліки зазначені в ухвалі апеляційного суду від 30 червня 2025 року, 
щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги, ОСОБА_1 не усунув.

Полтавський апеляційний суд постановою від 10 листопада 2025 року ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2025 року залишив без змін.

Апеляційний суд зазначив, що матеріалами справи підтверджено, що 
ОСОБА_1 належним чином у встановленому законом порядку повідомлявся судом про дати, час та місце судових засідань, заяв про розгляд справи за його відсутності, клопотань про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції суду не подавав, у зв`язку з чим погодився з висновком суду першої інстанції про залишення його зустрічного позову без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та доводи особи, яка подала касаційні скарги

01 вересня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся
до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2025 року у цій справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та просив скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2025 року.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що він як споживач відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.

19 грудня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся
до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука від 18 квітня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права просив скасувати вказані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції за належною підсудністю до Автозаводського районного суду міста Кременчука.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі суди не є судами, встановленими законом, для розгляду цієї справи.

Відзиви на касаційній скарги не подано.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 01 квітня 2026 року відкрив касаційне провадження у справі за поданими касаційними скаргами.

У квітні 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У березні 2024 року ТОВ «Полтаваенергозбут» звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором
про постачання електричної енергії в розмірі 11 270,76 грн.

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом
до ТОВ «Полтаваенергозбут» про зменшення ціни наданих послуг, припинення стягнення коштів, визнання пункту 3.4, абзацу першого пункту 5.10, пункту 5.11, пункту 5.12, підпункту 3 пункту 5.16 Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг несправедливими та виключення їх з Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, відшкодування збитків, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області
від 18 квітня 2025 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут» про зменшення ціни наданих послуг, припинення стягнення коштів, визнання пункту 3.4, абзацу першого пункту 5.10, пункту 5.11, пункту 5.12, підпункту 3 пункту 5.16 Типового договору несправедливими та виключення їх з Типового договору, відшкодування збитків, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

ОСОБА_1 належним чином у встановленому законом порядку повідомлявся судом про дати, час і місце судових засідань, заяв про розгляд справи за його відсутності, клопотань про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції суду не подавав.
31 січня 2025 року на адресу позивача було направлено лист, яким йому роз`яснено його право участі в судовому розгляді справи в режимі відеоконференції поза приміщення суду із використанням власних технічних засобів за умов, що останній не має можливості прибути до приміщення суду.

01 квітня 2025 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 від 28 березня 
2025 року, за змістом якої вбачається, що він, будучи достеменно обізнаним про призначення судового розгляду його зустрічного позову на 02 квітня 
2025 року, відмовляється з`являтися до суду, наполягаючи на проведенні судового розгляду справи по суті після закінчення воєнного стану.

Поштове повідомлення про виклик позивача до суду на 02 квітня 2025 року завчасно 03 березня 2025 року отримано дружиною ОСОБА_1 

02 квітня 2025 року судове засідання з підстав неявки позивача до суду було відкладено, при цьому ОСОБА_1 клопотання про розгляді справи в режимі відеоконференції до суду не подавав, заяви про розгляд справ за його відсутності на адресу суду не надходили.

17 квітня 2025 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 від 15 квітня 
2025 року, за змістом якої вбачається, що він, будучи обізнаним про призначення судового розгляду його зустрічного позову на 18 квітня 2025 року, відмовився з`являтися до суду, наполягаючи на проведенні судового розгляду справи по суті після закінчення воєнного стану.

Поштове повідомлення про виклик позивача до суду на 18 квітня 2025 року завчасно 10 квітня 2025 року отримано дочкою ОСОБА_1 

18 квітня 2025 року позивач не з`явився до суду, клопотання про розгляді справи в режимі відеоконференції до суду не подавав, заяви про розгляд справ за його відсутності на адресу суду не надходили.

Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області
від 18 квітня 2025 року позов ТОВ «Полтаваенергозбут» задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Полтаваенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 11 270,76 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 30 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без руху у зв`язку із несплатою заявником судового збору. 30 липня 2025 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вказано, що він як споживач звільняється від сплати судового збору, незважаючи на те, що він є відповідачем у справі.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 31 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука
від 18 квітня 2025 року визнав неподаною та повернув заявнику.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту першого частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним критеріям оскаржувані судові рішення відповідають з огляду на таке.

Щодо оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 31 липня 
2025 року

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги встановлено статтею 356 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, а саме не надав суду докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується в повній мірі з оскаржуваним рішенням суду апеляційної інстанції, виходячи з такого.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2025 року у справі за позовом ТОВ «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії.Цей спір не стосується питань, пов`язаних із порушенням його прав як споживача, оскільки предметом спору у справі є стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за постачання електричної енергії.

З огляду на вказане посилання заявника на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», є помилковим, оскільки у цій справі ОСОБА_1 є відповідачем. Тому судовий збір він мав сплатити на загальних підставах.

Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 у визначений в ухвалі суду апеляційної інстанції від 30 червня 2025 року строк недоліки апеляційної скарги не усунув, а саме не надав суду апеляційної інстанції доказів сплати судового збору, дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Щодо оскарження ухвали Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2025 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року

Підставою для оскарження ухвали Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2025 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року заявник зазначає пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України, а саме судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції.

Зі змісту ухвали Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2025 року вбачається, що цим судовим рішенням вирішувалося питання про залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут» про зменшення ціни наданих послуг, припинення стягнення коштів, визнання пункту 3.4, абзацу першого пункту 5.10, пункту 5.11, пункту 5.12, підпункту 3 пункту 5.16 Типового договору несправедливими та виключення їх з Типового договору, відшкодування збитків, стягнення компенсації, та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

З матеріалів справи відомо, що Крюківський районний суд міста Кременчука ухвалою від 20 березня 2024 року позов ТОВ «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг прийняв до провадження.

Крюківський районний суд міста Кременчука ухвалою від 08 листопада 
2024 року прийняв до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут» про зменшення ціни наданих послуг, припинення стягнення коштів, визнання пункту 3.4, абзацу першого пункту 5.10, пункту 5.11, пункту 5.12, підпункту 3 пункту 5.16 Типового договору несправедливими та виключення їх з Типового договору, відшкодування збитків, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди, прийняв до спільного розгляду та об`єднав в одне провадження зі справою № 536/2790/23 за позовом ТОВ «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до частини шостої статті 30 ЦПК України зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в суді за місцем розгляду первісного позову. 

Це правило не застосовується, коли відповідно до інших, визначених у цій статті правил виключної підсудності, такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

За наведених обставин, враховуючи, що Крюківський районний суд міста Кременчука ухвалою від 20 березня 2024 року прийняв до свого провадження справу № 536/2790/23 за позовом ТОВ «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та за зустрічною позовною заявою 
ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут» про зменшення ціни наданих послуг, припинення стягнення коштів, визнання пункту 3.4, абзацу першого пункту 5.10, пункту 5.11, пункту 5.12, підпункту 3 пункту 5.16 Типового договору несправедливими та виключення їх з Типового договору, відшкодування збитків, стягнення компенсації, та відшкодування моральної шкоди, прийняв до спільного розгляду та об`єднав в одне провадження зі справою № 536/2790/23 за позовом 
ТОВ «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Крюківський районний суд міста Кременчука є судом, встановленим законом, у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який наділений повноваженням вирішувати зустрічні позовні вимоги  ОСОБА_1 , в тому числі вирішувати питання щодо залишення його без розгляду. 

Виходячи з наведеного, доводи касаційної скарги про те, що Крюківський районний суд міста Кременчука не є найбільш територіально наближеним до Кременчуцького районного суду Полтавської області, а тому справу розглянуто з порушенням правил підсудності, є безпідставними. 

За таких обставин доводи касаційних скарг не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи, у зв`язку з чим касаційні скарги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, а ухвала Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2025 року, ухвала Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2025 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року підлягають залишенню без змін.

Щодо заяви про зупинення виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 18 квітня 2025 року

14 серпня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із заявою про зупинення виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 18 квітня 2025 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява мотивована тим, що ТОВ «Полтаваенергозбут» 11 грудня 2025 року отримало виконавчий лист з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 18 квітня 2025 року, та через приватного виконавця вимагає сплати коштів до перегляду справи у Верховному Суді. 

Відповідно до частин першої, другої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. 

Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення суду першої інстанції в касаційному порядку заявником не оскаржувалося, тому заява ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 18 квітня 2025 року підлягає залишенню без розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

За правилами частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Доводи касаційних скарг про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів і не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, колегія суддів залишає касаційні скарги без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2025 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 10 листопада 2025 року - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 18 квітня 2025 року залишити без розгляду.

Касаційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2025 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 31 липня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді | В. В. Сердюк
| О. М. Осіян
| Н. Ю. Сакара