Справа № 605/207/26
РІШЕННЯ 
Іменем України
06 липня 2026 року	м.Підгайці	

Підгаєцький районний суд
Тернопільської області
в складі 
головуючого судді Горуц Р.О.
при секретарі судового засідання Костенюк М.Я.   

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Підгайці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Факторинг Партнерс», звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, прохання про розгляд справи у його відсутності, викладено у поданому суду позові, що не суперечить вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причин неявки суду не повідомила, відзиву до суду не подала.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
26 січня 2021 року року між ТОВ «Сенс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №026/00245/01/21, за умовами якого Позикодавець надає грошові кошти Позичальнику, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором.
Умови позики наступні:
Сума кредиту (загальний розмір) – 24 000 грн; 
Тип- кредит;
Строк кредиту - 270 днів;
Тип процентної ставки – фіксована. 
Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду та встановлена відповідно до графіку платежу.
Загальна вартість кредиту на дату укладання договору – 47 520 грн.
ТОВ «Сенс Кредит» своє зобов`язання за договором виконало, надавши ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 24 000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 26 січня 2021 року, з підписом позичальника про отримання вищевказаної суми.
Натомість ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором виконала частково, в результаті чого за даним договором у неї утворилась заборгованість в загальному розмірі 32 976,42 грн. 
Вказана заборгованість підтверджується детальним розрахунком заборгованості за договором №026/00245/01/21, який додано позивачем до матеріалів справи. 
Так, з вищевказаного розрахунку вбачається, що така заборгованість складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15 672,20 грн та заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 17 304,22 грн. 
31 вересня 2021 року між ТОВ «Сенс Кредит» та ТОВ «Фактор П» укладено договір факторингу № 25-ФП-СК-202109, відповідно до умов якого ТОВ «Фактор П» зобов`язалось сплатити суму фінансування ТОВ «Сенс Кредит», а ТОВ «Сенс Кредит» відступити права грошової вимоги, яке мало до боржників (в тому числі до ОСОБА_1 ). 
Для реалізації фактором придбаних прав ТОВ «Сенс Кредит» передало ТОВ «Фактор П» Реєстр боржників.
Так, з Реєстру боржників вбачається, що ТОВ «Сенс Кредит» відступило ТОВ «Фактор П» право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 на загальну суму 32 976,42 грн.
Таким чином ТОВ «Фактор П» правомірно отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним договором. 
30 січня 2026 року ТОВ «Фактор П» відступило право грошової вимоги до ОСОБА_1 - ТОВ «Факторинг Партнерс». Вказане підтверджується договором факторингу №30-01/26 від 30 січня 2026 року, відповідним реєстром боржників та витягом з реєстру боржників, які додані до матеріалів справи.
Таким чином ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 32 976,42 грн, що підтверджено належними та допустимими доказами, які додано до матеріалів справи.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
В силу ст.1051 ЦК України  позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ «Факторинг Партнерс», як нового кредитора, за кредитним договором №026/00245/01/21 від 26 січня 2021 року в сумі 32976,42 грн з яких 15672,20 грн – тіло кредиту, 17304,22 грн – заборгованість по відсотках.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Судом встановлено, що у даному випадку, за вказаних вище обставин, між сторонами виникли договірні правовідносини.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Що стосується судових витрат, суд зазначає наступне.
Позивач щодо понесених судових витрат зазначає, що окрім судового збору в розмірі 2422,40 грн також поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн, які просить стягнути в його користь з відповідача. 
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
Наявність договірних відносин між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року, заявкою на надання юридичної допомоги №2980 від 01 квітня 2026 року, Витягом з Акту №33 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2026 року.
За частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року “Лавентс проти Латвії” (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах “Ніколова проти Болгарії” та “Єчюс проти Литви”, пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі “Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. (Постанова ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16)
Підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом. (Постанова ВС від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17).
З витягу з Акту №33 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2026 року вбачається, що сума гонорару адвоката складає 13 000 грн та складається з таких наданих послуг:
-Складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду на що було витрачено 3 години, що в сумі склало – 9 000 грн;
-Надання усної консультації на що було витрачено 2 години, що в сумі склало – 4000 грн.
Матеріалами справи підтверджується факт надання професійної правничої допомоги позивачу на вказану суму. 
На підставі вищенаведеного, суд, вважає, що вимога про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13000 гривень, підлягає до задоволення.
Судовий збір в сумі 2662,40 грн., відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 527, 626, 638, 1046-1053 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», 03150, м.Київ вул. Ґедройця Єжи,6 оф.521 код ЄДРПОУ: 42640371, заборгованість за кредитним договором в розмірі 32976,42 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», 03150, м.Київ вул. Ґедройця Єжи,6 оф.521 код ЄДРПОУ: 42640371, судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», 03150, м.Київ вул. Ґедройця Єжи,6 оф.521 код ЄДРПОУ: 42640371 витрати на професійну правову допомогу в сумі 13 000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», 03150, м.Київ вул. Ґедройця Єжи,6 оф.521 код ЄДРПОУ: 42640371;
Відповідач:  ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 

Суддя:	  	Р.  О.  Горуц