Справа № 350/691/26
Номер провадження 2/350/680/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
09 липня 2026 року       селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу –
установив:
І. Стислий виклад позицій сторін:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 07 жовтня 2017 року та зареєстрований Рожнятівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області за актовим записом № 64. Просить залишити неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом із нею, після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати, а понесені судові витрати залишити за нею.
В обґрунтування позову позивачка зазначила, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, втрату взаємної поваги та постійні конфлікти. Сторони тривалий час спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, сім`я фактично розпалася. Крім того, відповідач вчиняв щодо неї домашнє насильство, у зв`язку з чим працівниками поліції стосовно нього було винесено терміновий заборонний припис. На переконання позивачки, подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам дитини.
У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.
Представниця позивачки – адвокат Ошуст В.М. 09 липня 2026 року подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не прибув, причин неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Рожнятівського районного суду від 29.04.2026 відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.
Враховуючи неявку відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, неподання ним відзиву, а також відсутність заперечень сторони позивача проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до статей 280, 281 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 5), сторони по справі зареєстрували шлюб 07 жовтня 2017 року в Рожнятівськім відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області за актовим записом № 64. Після реєстрації шлюбу позивачці змінено дошлюбне прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .
Копією свідоцтва про народження (а.с.6) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є дочка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітньої дитини не можуть розірвати в позасудовому порядку.
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:
проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав.
Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, оскільки вона та відповідач не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально. Збереження шлюбу суперечило б її інтересам, у зв`язку з чим вона просить розірвати шлюб із відповідачем.
Суд вважає, що оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в задоволенні такої вимоги буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Небажання відповідача зберегти шлюб на думку суду підтверджується його неприбуттям у судове засідання та не запереченням щодо позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у цій справі, а тому шлюб між ними необхідно розірвати.
Вирішуючи вимогу позивачки про залишення дитини на проживанні із нею, суд враховує наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.
У відповідності до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України).
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України).
Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України).
Заперечень щодо залишення неповнолітньої дочки після розірвання шлюбу проживати разом з матір`ю - позивачкою по справі, відповідач не висловив, оскільки не прибув в судове засідання та не надав суду жодних заяв чи документів.
У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.
З огляду на вищенаведене, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, при цьому враховуючи інтереси дитини, суд приходить до переконання, що найбільш доцільним буде визначити місце проживання дитини разом з матір`ю - позивачкою по справі.
При цьому суд зазначає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дочки.
Водночас, суд звертає увагу на те, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення на проживанні дитини з одним з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки у такому разі суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивачка не бажає змінювати прізвище.
V. Розподіл судових витрат
У позовній заяві позивачка просила понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову, залишити за нею.
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи заявлене позивачкою клопотання, суд вважає за необхідне понесені нею судові витрати залишити за нею.
На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 259, 263 - 265, 268, 273, 280-283, 284 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 07 жовтня 2017 року Рожнятівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 64.
Неповнолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати разом із матір`ю.
При реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 , не змінювати.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: