ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 140/11470/24 пров. № А/857/21788/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ЛАНДШАФТУ ТА ОЗЕЛЕНЕННЯ» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ЛАНДШАФТУ ТА ОЗЕЛЕНЕННЯ» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Волдінер Ф.А.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ЛАНДШАФТУ ТА ОЗЕЛЕНЕННЯ» звернулось в суд з позовом до Головного управління ДПС України у Волинській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.09.2024 № 0245270705 про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 6 610 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки ним було дотримано вимоги Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач здійснив розрахункову операцію з продажу товару на суму 1 200 грн без застосування РРО/ПРРО та без видачі покупцю розрахункового документа, що підтверджено матеріалами фактичної перевірки та поясненнями працівника. Суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до Закону № 265/95-ВР суб`єкт господарювання зобов`язаний проводити такі операції через РРО/ПРРО та видавати розрахунковий документ, а за їх непроведення та невидачу документа передбачена фінансова санкція. Оскільки за місцем здійснення господарської діяльності РРО/ПРРО/КОРО взагалі не були зареєстровані, а позивач не надав належних і допустимих доказів проведення продажу з видачею розрахункового документа, застосування штрафу в розмірі 6 610 грн суд визнав правомірним. При цьому суд першої інстанції врахував правову позицію Верховного Суду про необхідність перевірки як факту видачі розрахункового документа, так і його відповідності встановленим вимогам.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ЛАНДШАФТУ ТА ОЗЕЛЕНЕННЯ» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задоволити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що реалізацію лохини здійснював не позивач, а ФОП ОСОБА_1 на підставі договору комісії, яка, своєю чергою, залучила ОСОБА_2 для виконання сезонних робіт за цивільно-правовим договором. Тому висновок про те, що ОСОБА_2 була працівником ТОВ «ЦЕНТР ЛАНДШАФТУ ТА ОЗЕЛЕНЕННЯ» і саме позивач допустив порушення порядку проведення розрахункової операції, на думку апелянта, є безпідставним. 
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач зареєстрований 21.12.2007; види діяльності за КВЕД: допоміжна діяльність у рослинництві (01.61), вирощування інших однорічних і дворічних культур (01.19), вирощування інших багаторічних культур (01.29), надання ландшафтних послуг (81.30), допоміжна діяльність в сфері освіти (85.60), функціонування ботанічних садів, зоопарків і природних заповідників (91.04), роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах (47.76), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (68.20).
На підставі статті 20, статті 80 Податкового кодексу України, Кодексу законів про працю України, Законів України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», від 01.06.2000 № 1775-ІІІ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (зі змінами та доповненнями), від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці», 30.06.2021 № 1591-ІХ «Про платіжні послуги», від 21.06.2012 № 5007-VI «Про ціни і ціноутворення», Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 (зі змінами та доповненнями) та інших нормативно-правових актів, що підлягають перевірці, уповноваженими особами Головного управління ДПС у Волинській області 31.07.2024 проведено фактичну перевірку господарської одиниці ТОВ «ЦЕНТР ЛАНДШАФТУ ТА ОЗЕЛЕНЕННЯ», розташованого за адресою: Луцький р-н, с. Підгайці, вул. Дубнівська, 69, за результатами якої складено акт від 31.07.2024 № 003043.
За даними акта, перевірка здійснена в присутності продавців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Факт отримання вказаного наказу та факт ознайомлення з направленнями на перевірку позивачем не заперечуються.
В ході перевірки встановлено проведення розрахункової операції на суму 1 200,00 грн без застосування РРО/ПРРО/КОРО.
Таким чином, за наслідками фактичної перевірки встановлено порушення вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями).
Враховуючи вищевикладене, на підставі акта перевірки від 31.07.2024 № 003043 Головним управлінням ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.09.2024 № 0245270705, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію на загальну суму 6 610,00 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
В ході проведення фактичної перевірки позивача контролюючим органом встановлено непроведення розрахункових операцій через РРО та не видача, відповідно, розрахункових документів встановленої форми та змісту на суму 1 200,00 грн.
Зокрема, встановлено проведення розрахункових операцій при реалізації підакцизних товарів без застосування ПРРО та видачі відповідних розрахункових документів на суму 1 200,00 грн готівковими коштами (готівка в касі становить 6 610 грн). ОСОБА_2 підтвердила, що 22.07.2024, працюючи за адресою АДРЕСА_1 , вона реалізувала за готівкові кошти 10 кілограм ягоди лохини на загальну суму 1 200,00 грн. Проводячи розрахункову операцію вона отримала від покупця 1 500,00 грн та видала решту в розмірі 300,00 грн. Також повідомила, що РРО/ПРРО за вказаною адресою не використовується.
Суд апеляційної інстанції враховує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр ландшафту та озеленення» (далі - позивач) звернулось з позовом до Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці (далі - відповідач) у якому просив скасувати постанову відповідача від 24 жовтня 2024 року № ЗХ/ВЛ/03/20461/03-20-07-05/35607063-ФС (справа № 140/13298/24)
Позовні вимоги у справі 140/13298/24 обґрунтовані тим, що позивач не використовував найману працю працівників, а саме, що громадянка ОСОБА_2 працювала на території підприємства на підставі цивільно-правового договору укладеного із ФОП ОСОБА_1 , яка на підставі договору комісії на реалізацію продукції здійснює збір та реалізацію ягід лохини, яку вирощує позивач.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі № 140/13298/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністратвиного суду від 22 липня 2026 року, яке набрало законної сили, у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр ландшафту та озеленення» відмовлено повністю.
Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 22 липня 2026 року встановлено наступні обставини:
«Оцінивши належність, допустимість, достовірність зазначених вище доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок цих доказів у їх сукупності, апеляційний суд встановив, що відповідач не надав доказів на підтвердження наявності фактичних трудових відносин між позивачем та громадянкою ОСОБА_2 .
Зокрема, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 під час надання пояснень, однозначно вказала на те, що вона працює у ТОВ «Центр ландшафту та озеленення».
ОСОБА_4 здійснює збір ягід лохини, в трудових відносинах з товариством не перебуває, а працює на підставі договорів про виконання робіт з ФОП ОСОБА_1 .
Водночас, долучена до матеріалів справи розрахункова відомість, а також платіжні інструкції щодо сплати податків і зборів на користь працівників датовані 30 вересня 2024 року, тобто вже після здійснення перевірки, тому жодним чином не підтверджують факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 станом на 22 липня 2024 року (початок перевірки).
Апеляційний суд вважає, що Договір про виконання робіт від 01 липня 2024 року № 5/2024-ВР, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заява від 30.06.2024 мами ОСОБА_2 про надання згоди на працевлаштування доньки та акт приймання-передачі виконаних робіт суперечать поясненням ОСОБА_2 , які вона надала під час проведення перевірки, а також тій обставині, що ОСОБА_2 , під час перевірки здійснила продаж ягід лохини в ході контрольної закупки. 
Суд також звертає увагу на те, що вказані вище документи не були надані під час перевірки. Крім того, суд зауважує, що відсутні документи про сплату податків і зборів на користь ОСОБА_2 , за липень і серпень 2024 року.
Вказані обставини свідчать про обґрунтований сумнів існування укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 цивільно-правового договору, станом на 22 липня 2024 року, в момент інспекційного відвідування»
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи наведене, доводи скаржника про те, що ОСОБА_2 не була працівником ТОВ «ЦЕНТР ЛАНДШАФТУ ТА ОЗЕЛЕНЕННЯ» на момент здійснення реалізації лохини є необрунтованими та не можуть братись судом до уваги під час розгляду цієї справи.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон № 265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону № 265/95-ВР:
- розрахункова операція – приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки – оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;
- розрахунковий документ – документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну;
- денний звіт – документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.
Таким чином, розрахункові операції проводяться у місці реалізації товарів (послуг) та доказом їх здійснення із застосуванням РРО є розрахунковий документ, а також денний звіт, який містить інформацію про денні розрахункові операції.
Контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, інших емітованих платіжних інструментів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України (абзац перший статті 15 Закону № 265/95-ВР).
Розділ ІІ Закону № 265/95-ВР врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання. У статті 3, яка міститься у зазначеному розділі, перелічено низку обов`язків, які висуваються законодавцем до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Пунктами 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі № 500/6845/21.
Судом першої інстанції праивльно встановлено, що посадовими особами контролюючого органу було встановлено, що за адресою господарської діяльності ТОВ «ЦЕНТР ЛАНДШАФТУ ТА ОЗЕЛЕНЕННЯ» Луцький р-н, с. Підгайці, вул. Дубнівська, 69, РРО/ПРРО/КОРО не зареєстровані.
В ході перевірки встановлено проведення розрахункової операції на суму 1200,00 грн без застосування РРО/ПРРО/КОРО.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 265/95-ВРу разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки па окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання до суб`єкта господарювання за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі:
100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) – за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) – за кожне наступне вчинене порушення.
Отже, наслідком здійснення розрахункової операції без використання реєстратора розрахункових операцій, реалізації товарів через реєстратори розрахункових операцій, є застосування до суб`єкта господарювання за рішенням відповідних контролюючих органів фінансових санкцій.
За непроведення розрахункових операцій через ПРРО з фіскальним режимом роботи, невидачу (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, податковим повідомлення-рішенням від 06.09.2024 № 0245270705 до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 6 610,00 грн.
Таким чином, враховуючи те, що позивачем не заперечується факт про те, що РРО/ПРРО/КОРО за адресою господарської діяльності не зареєстровані, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що продаж товару здійснювався з видачею розрахункового документа, штрафна (фінансова) санкція застосована правомірно.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ЛАНДШАФТУ ТА ОЗЕЛЕНЕННЯ» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі № 140/11470/24 – без змін.
Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя | | О. Б. Заверуха
судді | | О. М. Гінда
| | Т. В. Онишкевич