ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/745/26
Номер провадження 2-а/292/21/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2026 року селище Пулини

Пулинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Лотуги В. Ф., з участю секретаря судового засідання Володіної В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шматко Наталії Геннадіївни до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2026 року представник позивача звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову серії 6АВ №14689672 від 25.04.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Підставою для винесення постанови стала автоматична фіксація 25 квітня 2026 року перевищення встановленої швидкості транспортним засобом DAF XF 105.410, р. н. НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі М-06 Київ–Чоп, км 339+091. Штраф за постановою сплачений.
Разом із тим позивач зазначає, що на момент вчинення адміністративного правопорушення він транспортним засобом не керував. Фактичним водієм транспортного засобу був ОСОБА_2 , який особисто та письмово підтвердив факт керування транспортним засобом НОМЕР_1 25.04.2026 та визнав факт вчинення правопорушення.
Автомобіль марки DAF, р. н. НОМЕР_1 є спеціалізованиим вантажним сідловим тягачем, який використовувався у складі автопоїзда з напівпричепом.
Станом на 25.04.2026 ОСОБА_1 мав право керування транспортними засобами категорій B та C. Категорія CE необхідна для керування відповідним складом транспортних засобів, у позивача відсутня. Натомість фактичний водій ОСОБА_2 мав право керування транспортними засобами категорії CE.
Об`єктивні характеристики транспортного засобу та обсяг права керування позивача узгоджуються з його твердженням про те, що він не був водієм відповідного автопоїзда.
Фактичний водій ОСОБА_2 добровільно визнав керування транспортним засобом про що письмово повідомив Департамент патрульної поліції
До матеріалів позову додається міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR), яка стосується перевезення вантажу відповідним транспортним засобом. Відомості CMR у сукупності з іншими доказами підтверджують обставини фактичного використання транспортного засобу при здійсненні вантажного перевезення.
Постанова продовжує створювати для позивача істотні негативні правові наслідки, оскільки не вичерпала своїх негативних наслідків фактом сплати штрафу. 
ОСОБА_1 видано посвідчення водія вперше строком на два роки. Після закінчення строку дії посвідчення виникла необхідність його обміну.
Для встановлення правових наслідків адміністративних правопорушень 11.08.2026 позивач звернувся із письмовою заявою до ТСЦ МВС №1841 і отримав відповідь, що в Єдиному державному реєстрі МВС протягом двох років з моменту отримання позивачем посвідчення водія обліковуються три адміністративні правопорушення, а тому обмін посвідчення водія здійснюватиметься після складання теоретичного та практичного іспитів.
Таким чином, оскаржувана постанова є складовою сукупності адміністративних правопорушень, які створюють для позивача конкретні та істотні негативні правові наслідки. Позивач фактично позбавлений можливості обміняти перше посвідчення водія без повторного складання іспитів через правопорушення, яке фактично вчинила інша особа. 
На момент сплати штрафу позивач не усвідомлював, що наявність цієї постанови разом з іншими записами в інформаційній системі МВС у майбутньому призведе до неможливості обміну першого посвідчення водія без складання теоретичного та практичного іспитів.
31.08.2026 позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.
02.09.2026 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 03.09.2026 поновлено пропущений з поважних причин встановлений законом процесуальний строк звернення до суду позивачу ОСОБА_1 з адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано з Департаменту патрульної поліції належним чином засвідчену копію постанови серії 6АВ №14689672 від 25.04.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, повний обсяг матеріалів автоматичної фіксації правопорушення від 25.04.2026, включаючи фото-, відеоматеріали та інформаційні файли, на підставі яких винесено постанову та докази направлення та вручення ОСОБА_1 постанови серії 6АВ №14689672 від 25.04.2026, зокрема відомості про дату і спосіб її направлення, поштове відправлення, адресу направлення, дату вручення/повернення та документи, що це підтверджують, які потрібно надати до Пулинського районного суду Житомирської області до 10.09.2026.
На виконання ухвали суду, 07.09.2026 відповідачем через систему "Електронний суд" надано копію матеріалів адміністративної справи по постанові серії 6АВ №14689672 від 25.04.2026 щодо ОСОБА_1 .
Також, 07.09.2026 до суду від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява про залишення адміністративного позову без розгляду. Зазначає, що постанову серії 6АВ № 14689672 винесено 25.04.2026 за результатами автоматичної фіксації адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. 26.04.2026 ОСОБА_1 сплачено 50 відсотків розміру штрафу у пільговий період, що підтверджується квитанцією № ТНМС-74HH-K089-946H від 26.04.2026, яку батько позивача додав до заяви адресованої Департаменту патрульної поліції. Постанову виконано позивачем, що є наслідком набрання рішення законної сили відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП. Така постанова надсилається відповідній особі лише за її зверненням, однак такого звернення не було. Твердження позивача про те, що постанова йому не вручалася, не може свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду. Факт сплати позивачем 50 % штрафу наступного дня після винесення постанови свідчить про те, що позивач був обізнаний про її прийняття та особисто виконав постанову. Позивач не наводить жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала йому у період після виконання постанови звернутися до суду з вимогою про її оскарження. Посилання позивача на те, що необхідність звернення до суду виникла у нього після отримання інформації від ТСЦ МВС, фактично свідчить лише про те, що саме у серпні 2026 року для нього виникла практична необхідність оскаржити постанову. Наведені позивачем причини пропуску строку звернення до адміністративного суду не є поважними, а висновок суду про їх поважність є передчасним та підлягає перегляду, а тому просить позов залишити без розгляду.
07.09.2026 від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, Департамент патрульної поліції не погоджується з доводами позивача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам законодавства. Основними доводами адміністративного позову є посилання позивача на те, що правопорушення вчинено ОСОБА_2 , а постанову серії 6АВ № 14689672 від 25.04.2026 він не отримував та про її існування дізнався лише у серпні 2026 року після звернення до територіального сервісного центру МВС у зв`язку з необхідністю обміну посвідчення водія. Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 25.04.2026 о 16.28 на 339 км+091 автодороги М-06 Київ - Чоп, технічним засобом зафіксовано перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортним засобом DAF, р. н. НОМЕР_1 на 24 км/год, чим порушено п. 12.9 (б) ПДР. 26.04.2026 позивачем сплачено 50 відсотків штрафу у пільговий період. Факт вчинення правопорушення підтверджується відеозаписом події та фотознімками транспортного засобу, що не заперечує і позивач. Лише зазначає, що на момент фіксації транспортним засобом керувала інша особа. У даному випадку відомості про ОСОБА_2 як належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесені не були. Відтак на момент автоматичної фіксації у відповідача були відсутні підстави визначати саме ОСОБА_2 відповідальною особою за вчинене правопорушення. Наявність договору позички транспортного засобу не змінює наведеного висновку, оскільки сам по собі не наділяє особу статусом належного користувача транспортного засобу для застосування ст. 14-2 КУпАП, якщо відповідні відомості не внесені до реєстру. Так само не підтверджує зазначених позивачем обставин і тимчасовий реєстраційний документ на транспортний засіб серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_2 . Зазначений документ є саме тимчасовим, чинним до 30.08.2030, та містить відомості про те, що особа, на ім`я якої його видано, не є власником транспортного засобу. Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі відомостей, наявних у відповідних державних інформаційних ресурсах, і не мав законних підстав визначати іншою відповідальною особою ОСОБА_2 за відсутності відомостей про нього як належного користувача. 09.06.2026 ОСОБА_2 звернувся до УПП в Житомирській області ДПП із заявою про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності. За результатами розгляду заяви, 15.06.2026 заявника повідомлено про неможливість розгляду заяви у зв`язку з пропуском установленого строку. Просить у задоволенні позову відмовити.
Від позивача та відповідача будь-яких заяв та клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зі ст. 5 КАС України вбачається, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
25 квітня 2026 року інспектором ДПП Кузьменко І. О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 6АВ №14689672 від 25.04.2026 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 грн.
З постанови вбачається, що 25.04.2026 о 16 год. 28 хв., на 339 + 091 км автодороги М-06 Київ-Чоп зафіксовано перевищення особою, яка керувала транспортним засобом DAF XF 105.410, р. н. НОМЕР_1 встановленого обмеження швидкості руху на 24 км/год, чим порушено п. 12.9 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. До адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У постанові зазначено квитанцію про сплату адміністративного штрафу та роз"яснено, що сума штрафу в разі сплати до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання законної сили цією постановою 170 грн.
Як вбачається з відеозапису камери спостереження та фотофіксації, 25.04.2026 о 16:28:20 на 339+091 км автодороги М-06 Київ-Чоп зафіксовано перевищення швидкості руху автомобілем DAF, р. н. НОМЕР_1 .
Згідно квитанції №ТНМС-74НН-К089-946Н від 26.04.2026, ОСОБА_1 сплатив одержувачу - DIIA.APP.FINE.AUTO, кошти в сумі 173,65 грн. 
Відповідно до посвідчення водія НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_1 21.09.2024, він має відкриті категорії В, С.
Згідно посвідчення водія серії НОМЕР_4 , виданого ОСОБА_2 16.03.2017, він має відкриті категорії А1, А, В1, В, С1, С, ВЕ, С1Е, СЕ.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 29.08.2025, транспортний засіб марки DAF XF 105.410, н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , який не є власником.
Згідно витягу з АРМОР від 07.09.2026, власником автомобіля марки DAF XF 105.410, р. н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З сервісу перевірки адміністративних правопорушень вбачається, що постанова №6АВ14689672, дата порушення - 25.04.2026 о 16:28, дата винесення постанови - 25.04.2026 о 19:47, тип порушення - перевищення встановлених обмежень швидкості руху, зафіксовано основним каналом - 74 км/год, обмеження швидкості - 50 км/год, ПКД - HOAG-50/1 014-01/21, координати - М-06 Київ-Чоп 339+091, сума штрафу - 340 грн, статус - спалачено, дата оплати - 26.04.2026.
Відповідно до договору №30/08/25-АЛ позички транспортного засобу від 30.08.2025, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останньому передано у строкове безоплатне користування вантажний автомобіль DAF XF 105.410, р. н. НОМЕР_1 .
Згідно заявки № 3 до договору перевезення вантажу автомобільним транспортом №15.04/2026-МП59 та міжнародної ТТН А № 144502, дані по авто та водія - ОСОБА_3 , тягач - DAF НОМЕР_1 з причепом, дата завантаження - 26-27.04.2026, маршрут - Пулави, Республіка Польща - Корець, Рівненська обл., Україна, місце завантаження - Польща, перехід кордону - Дорохуськ - Ягодин, розмитнення - Ковель, вул. Володимирська, 150. Перевізником є ФОП ОСОБА_2 , експедитором ФОП ОСОБА_4 .
09.06.2026 ОСОБА_2 подано до УПП в Житомитрській області заяву про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, в якій повідомив про визнання ним адміністративного правопорушення, яке зафіксоване в автоматичному режимі, за вчинення якого відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серія 6АВ номер 14689672 від 25.04.2026 та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до повідомлення про розгляд заяв щодо визнання правопорушення управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху ДПП НП України №24696-2026 від 15.06.2026, ОСОБА_2 повідомлене про те, що його заяви подані після 20 календарних днів з дня набрання постановами законної сили від 03.11.2025 серії 5АВ №13056383 (набрала законної сили 03.11.2025), від 25.04.2026 серії 6АВ №14689672 (набрала законної сили 26.04.2026). Заяви подано в УПП в Житомирській області ДПП 09.06.2026. А тому заявнику відмовлено в розгляді його заяв.
Згідно заяви ОСОБА_1 щодо надання офіційної інформації про можливість обміну посвідчення водія, виданого вперше, та наявність перешкод для отримання постійного посвідчення водія до територіального сервісного центру 1841 МВС від 11.08.2026, позивач просить повідомити чи має він станом на дату розгляду заяви право на обмін посвідчення водія, виданого вперше строком на 2 роки, на постійне посвідчення без складання теоретичного та практичного ісптів; повідомити, чи міститься в Єдиній інформаційній системі МВС та/або інших інформаційних ресурсах відомості про адміністративні правопорушення, у разі наявності зазначити кожну постанову окремо; повідомити чи є наявність зазначених адміністративних правопорушень підставою, яка унеможливлює обмін посвідчення водія, виданого вперше на постійне без складання теоретичного та практичного іспитів; повідомити, яка кількість адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на даний час обліковується за ним; повідомити, чи буде відповідне адміністративне правопорушення враховуватися при вирішенні питання про обмін його посвідчення водія у разі: скасування відповідної постанови судом, скасування постанови уповноваженим органом, внесення у встановленому законом порядку змін щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлення того, що транспортним засобом фактично керувала інша особа.
З повідомлення про розгляд заяви ТСЦ МВС №1841 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) №31/35/1841/Л-3636-3725-2026 від 20.08.2026, вбачається що ОСОБА_1 повідомлено, що обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складання іспитів за умови вчинення особою протягом 2 років з дня видачі такого посвідчення не більше 2 адміністративних правопорушень у сфері забезпечення бьезпеки дорожнього руху та невчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. У разі вчинення правопорушень обмін посвідчення здійснюється із складанням теоретичного та практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС. Під час перевірки за Єдиним державним реєстром МВС встановлено, що протягом 2 років з моменту отримання посвідчення водія, яке було видано вперше, вчинено більше двох правопорушень, а саме: 03.11.2025 ст. 122 ч. 1 КУпАП протокол №5АВ13056383, 25.04.2026 ст. 122 ч. 1 КУпАП протокол №6АВ14689672, 06.03.2026 ст. 125 КУпАП протокол №ЕНА/6780844. Обмін посвідчення водія проводитиметься після складання теоретичного і практичного іспитів.
Згідно ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення (ст. 251 КУпАП) є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.
У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі Закон 3353-XII) закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
За визначенням, наведеним у статті 14 Закону 3353-XII, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху серед іншого зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За правилами п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил .
Пунктом 1.1. ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п. 12.9 "б" ПДР передбачено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП України визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до примітки ст. 122 КУпАП, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою-третьою цієї статті правопорушень, в тому числі і у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Положеннями частини першої статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманнямправил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.
Отже, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, виноситься на власника транспортного засобу або належного користувача.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Разом з цим, статті 279-3 КУпАП регламентовано порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
Так, згідно статті 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення - правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Статтею 279-1 КУпАП визначено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першійстатті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Судом встановлено, що оскаржувана постанова, винесена відповідачем на підставі інформаційних файлів за результатами автоматичної фіксації подій, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, за допомогою комплексу автоматичної фото/відео-фіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Представник позивача у позовній заяві стверджує, що адміністративне порушення за перевищення встановлених обмежень швидкості руху автомобілем марки DAF XF 105.410, р. н. НОМЕР_1 , власником якого є позивач, було вчинено ОСОБА_2 , оскільки 25.04.2026 позивач зазначеним транспортним засобом не керував.
Однак, ні позивач, ні ОСОБА_2 у встановлений ст. 279-3 КУпАП 20-денний термін не звернулися до уповноваженого підрозділу Національної поліції із заявою та підтверджуючими документами щодо вчинення правопорушення іншою особою.
Дану заяву подано ОСОБА_2 лише 09.06.2026, однак йому відмовлено в розгляді у зв"язку з пропуском 20-денного терміну для звернення.
Відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
- ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
- особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:
- абзацу 2 частини 1 цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;
- абзацу 3 частини 1 цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Тобто, за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.
При цьому, одночасно слід зауважити про те, що така особа може бути звільнена від адміністративної відповідальності лише в 2-х випадках:
- якщо надасть документальне підтвердження того факту, що до моменту вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
- якщо особа, яка фактично керувала транспортним засобом і вчинила адміністративне правопорушення на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, який у складі Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Як встановлено із матеріалів справи, позивач, в даному випадку, як на підставу звільнення його від адміністративної відповідальності, посилається на передачу ним автомобіля у користування іншій особі - ОСОБА_2 , до моменту вчинення адміністративного правопорушення.
У той же час, позивач не надає суду жодних доказів дотримання ним умов звільнення від адміністративної відповідальності, як власника вказаного автомобіля, які прямо передбачені вищенаведеними положеннями ст. 279-3 КУпАП, і не посилається на факт вчинення дій, які, згідно з цією статтею, необхідно було вчинити для звільнення його від відповідальності.
Таким чином, визначені законом підстави для звільнення від відповідальності особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, за вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі, відсутні.
Отже, відповідальна особа ОСОБА_1 , був встановлений відповідачем за даними Єдиного Державного реєстру транспортних засобів, інформація з якого підтверджує, що транспортний засіб DAF XF 105.410, р. н. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 позивачем у даній справі.
Доводи позивача про те, що за кермом автомобіля під час вчинення правопорушення 25.04.2026 о 16 год 28 хв, перебував ОСОБА_2 у суду викликають обґрунтовані сумніви з урахуванням поданих документів.
З наданої заявки № 3 до договору перевезення вантажу автомобільним транспортом №15.04/2026-МП59 та міжнародної ТТН А № 144502 вбачається, що водій тягач - DAF НОМЕР_1 - ОСОБА_3 завантажився 26.04.2026 в Пулави, Республіка Польща і прямував в м. Корець Рівненської області, через перехід кордону - Дорохуськ - Ягодин та мав провести розмитнення товару в м. Ковелі.
Правопорушення вчинено 25.04.2026 о 16 год 28 хв на 339 + 091 км автодороги М-06 Київ-Чоп, що на перехресті сіл Богдашів-Здолбунів Рівненьського району, а уже 26.04.2026 транспортний засіб під керування ОСОБА_5 знаходився в Республіці Польща, де відбулось його завантаження.
На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що відповідальною особою у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яка і несе адміністративну відповідальність за порушення вимог ПДР України, в даному випадку є власник транспортного засобу ОСОБА_1 , оскільки до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не було внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, який використовує автомобіль.
Крім того, позивач був обізнаний про наявність оскаржуваної постанови від 25.04.2026, оскільки 26.04.2026 уже сплатив штраф. При цьому позивач не був позбавлений можливості у передбачений законодавством 20-денний строк подати до поліції документи, які підтверджують його непричетність до вчиненого правопорушення, але свідомо цього не зробив.
Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду лише через те, що йому необхідно здійснити обмін посвідчення водія, яке видано вперше на 2 роки, а враховуючи, що за ним обліковуються три адміністративні правопорушення то для отримання нового посвідчення водія йому необхідно знову складати теоретичний та практичний іспити.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).
У відповідності до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови, яка винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи представника позивача на які він посилається як на підставу незаконності та необґрунтованості оскаржуваної постанови, свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли та спростовуються дослідженими судом доказами.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Заява представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, у зв"язку з пропуском строку звернення до суду з позовом, оскільки причини пропуску строку звернення до адміністративного суду не є поважними, до задоволення не підлягає.
Згідно ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Зі ст. 121 КАС України вбачається, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Отже, як передбачено ч. 2 ст. 286 КАС України, ОСОБА_1 дану позовну заяву мав подати протягом десяти днів з дня вручення йому постанови.
Оскільки будь-які докази того, що позивачу вручено чи направлено копію оскаржуваної постанови, відсутні, а тому суд поновив позивачу процесуальний строк звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин.
При зазначених обставинах, клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 286, 293 КАС України,-

У Х В А Л И В :

Постанову серії 6АВ №14689672 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі від 25 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву, без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, знаходиться за адресою: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, ЄДРПОУ 40108646.

Суддя В.Ф.Лотуга