ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 500/3228/25 пров. № А/857/37913/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Довгої О.І.,
Запотічного І. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Мартиць О.І.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в м. Тернопіль 13 серпня 2025 року у справі № 500/3228/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

29.05.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – Управління, відповідач), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування в повному обсязі його страхового стажу згідно трудової книжки, військового квитка та диплому, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до його страхового стажу згідно його трудової книжки, військового квитка та диплому періоди роботи, а саме: 1) з 01.10.1983 по 25.08.1984 навчання в ТУ (технічному училищі) №1 м. Тернопіль, 2) з 07.09.1984 по 25.10.1984 роботу на Виробничому об`єднанні «Тернопільський комбайновий завод», 3) з 14.11.1984 по 14.11.1986 службу в рядах Радянської Армії, 4) з 03.02.1987 року по 24.10.1994 року роботу на Виробничому об`єднанні «Тернопільський комбайновий завод», 5) з 24.10.1994 по 25.01.2011 службу в органах внутрішніх справ України; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скасувати хибний період роботи, а саме: з 01.12.2001 по 31.12.2001, як роботу в Тернопільській міській раді за сумісництвом, оскільки позивач ніколи в Тернопільській міській раді не працював.
Також просив залучити до участі в справі як третю особу Тернопільську міську раду, яка не заявляє самостійних вимог, оскільки рішення суду може вплинути на її права та обов`язки.
Ухвалою суду від 16.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
В задоволенні клопотання про залучення до участі в справі як третю особу Тернопільську міську раду, яка не заявляє самостійних вимог відмовлено.
В ухвалі зазначено, що оскарження ухвали окремо від рішення не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що період служби в рядах Радянської Армії з 14.11.1984 по 14.11.1986 та період служби в органах внутрішніх справ України з 24.10.1994 по 25.01.2011 правомірно зараховано до стажу ОСОБА_1 та у пенсійного органу відсутні підстави для зарахування до стажу періодів навчання з 01.10.1983 по 25.08.1984, роботи на Виробничому об`єднанні «Тернопільський комбайновий завод» з 07.09.1984 по 25.10.1984, з 03.02.1987 року по 24.10.1994 при отриманні ним пенсії за вислугу років згідно Закону № 2262-XII. Вказані періоди підлягають зарахуванню при призначенні пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того зазначив, що у наданій довідці Форми ОК-5 щодо ОСОБА_1 вказано дохід в розмірі 128,00 грн за кодом 34334305, що відповідає Тернопільській міській раді. Тому суд погодився з позицією відповідача щодо необхідності звернення позивача до страхувальника Тернопільської міської ради, код ЄДРПОУ 34334305 про уточнення достовірності нарахування йому доходу в грудні 2001 року.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року та позов задовольнити. Також позивач просив скасувати ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі №500/3228/25 в частині відмови у задоволенні клопотання залучити до участі в справі як третю особу Тернопільську міську раду, яка не заявляє самостійних вимог та прийняти своє рішення, яким залучити до участі в справі як третю особу Тернопільську міську раду, яка не заявляє самостійних вимог, оскільки рішення суду може вплинути на її права та обов`язки. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року у справі №500/3228/25 вважає не законним та необґрунтованим цілком, яке зовсім не ґрунтується на засадах верховенства права та повністю не відповідає завданню адміністративного судочинства, що полягає в наступному. Неправомірно та з порушенням процесуального закону отримані 04.07.2025 від відповідача додаткові пояснення, суд першої інстанції чомусь розцінив як відзив на позов, в яких Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить у задоволенні його позовних вимог відмовити, чим виступив на стороні відповідача. Суд першої інстанції цілком хибно вважає, що тільки період служби в рядах Радянської Армії з 14.11.1984 по 14.11.1986 та тільки період служби в органах внутрішніх справ України з 24.10.1994 по 25.01.2011 правомірно зараховано до стажу ОСОБА_1 , що у пенсійного органу чомусь відсутні підстави для зарахування до стажу періодів навчання з 01.10.1983 по 25.08.1984, роботи на Виробничому об`єднанні «Тернопільський комбайновий завод» з 07.09.1984 року по 25.10.1984 року, з 03.02.1987 року по 24.10.1994 при отриманні ним пенсії за вислугу років згідно Закону № 2262-XII. Вважає невірними висновки суду першої інстанції, що вказані періоди підлягають зарахуванню при призначенні пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Переконано вважає, що в його особистому кабінеті на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України весь його страховий стаж обов`язково повинен бути відображений в повному обсязі. Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скасувати хибний період роботи, а саме: з 01.12.2001 по 31.12.2001, як роботу в Тернопільській міській раді за сумісництвом, то судом першої інстанції хибно враховано позицією відповідача щодо необхідності його звернення до страхувальника Тернопільської міської ради, код ЄДРПОУ 34334305 про уточнення достовірності нарахування йому доходу в грудні 2001 року. Допущені помилки зобов`язані усувати органи державної влади, які їх допустили, оскільки такий обов`язок покладається не на мене, а на роботодавця, чи інших уповноважених осіб, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року в частині відмови у задоволенні мого клопотання про залучення до участі в справі як третю особу Тернопільську міську раду позивач вважає незаконною, оскільки вказаною необґрунтованою відмовою у клопотанні залучити до участі в справі як третю особу Тернопільську міську раду судом першої інстанції вже передчасно було обмежено його права та протиправно покладено обов`язки усунути створений недолік третьою особою на нього. Приймаючи в цій частині ухвалу суд першої інстанції підійшов до його клопотання однобоко, прийняв таке необґрунтоване та невмотивоване рішення, чим грубо порушив вимоги процесуального права, що вплинуло на повному, всебічність та об`єктивність вирішення справив в цілому. 
З огляду на те, що вищезазначена ухвала окремо від рішення суду не оскаржується, суд відповідно до положень частини 3 статті 293 КАС України не розглядає її окремо від рішення, та розцінює наведені доводи в поданій апеляційній скарзі як заперечення на ухвалу.
Щодо заявленого клопотання позивача про залучення як третю особу Тернопільську міську раду, яка не заявляє самостійних вимог, то апеляційний суд у такому відмовляє, оскільки, на переконання суду апеляційної інстанції таке рішення за зазначених обставин та підстав не впливає на права та обов`язки такої особи.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 29.04.2025 ОСОБА_1 подав звернення ВЕБ-19001-Ф-С-25-077338 на веб Портал електронних послуг Пенсійного фонду України з проханням зарахувати до страхового стажу періоди, а саме: 1) з 01.10.1983 по 25.08.1984 навчання в ТУ (технічному училищі) №1 м. Тернопіль, 2) з 07.09.1984 по 25.10.1984 роботу на Виробничому об`єднанні «Тернопільський комбайновий завод», 3) з 14.11.1984 по 14.11.1986 службу в рядах Радянської Армії, 4) з 03.02.1987 по 24.10.1994 роботу на Виробничому об`єднанні «Тернопільський комбайновий завод», 5) з 24.10.1994 по 25.01.2011 службу в органах внутрішніх справ України, скасувати хибний період з 01.12.2001 по 31.12.2001, як роботу в Тернопільській міській раді за сумісництвом, оскільки він ніколи в Тернопільській міській раді не працював.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09.05.2025 №3327-3265/П-02/8-1900/25 на вказане звернення надано відповідь, де, зокрема з посиланням на норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказано, що станом на 08.05.2025 документи, що підтверджують стаж позивача та були подані ним засобами Порталу на оцифрування, спеціалістами Пенсійного фонду України вже оцифровано.
Зазначено, що всі дані, які відображені в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно та відповідно поданих звітів його страхувальниками, тому рекомендовано позивачу звернутись до страхувальника Тернопільської міської ради, код ЄДРПОУ 34334305, щодо уточнення достовірності нарахування йому доходу в грудні 2001 року
Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
За положеннями частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
З матеріалів справи убачається, що згідно відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_1 з 01.09.1983 по 16.08.1984 навчався в ТУ №1 м. Тернополя на підставі диплому НОМЕР_1 від 06.07.2010.
Спірний період з 01.10.1983 по 25.08.1984 навчання в ТУ (технічному училищі) №1 м.Тернопіль, який вказаний у позовній заяві відповідає запису трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 06.09.1984, де підставою зазначено диплом НОМЕР_3 .
Спірні періоди з 07.09.1984 (наказ 148 від 06.09.1984) по 25.10.1984 (наказ 157 від 29.10.1984) роботи на Виробничому об`єднанні «Тернопільський комбайновий завод», служби в рядах Радянської Армії з 14.11.1984 по 14.11.1986 (військовий білет НОМЕР_4 від 12.11.1984), з 03.02.1987 (наказ 22 від 30.01.1987) по 26.10.1994 (наказ 87 від 27.10.1994) роботи на Виробничому об`єднанні «Тернопільський комбайновий завод» та з 24.10.1994 (наказ №240 о/с від 02.11.1994) по 25.01.2011 (наказ №16 о/с від 25.01.2011) служби в УМВС України в Тернопільській області на підставі документів, що підтверджують стаж позивача та були подані ним засобами Порталу на оцифрування, спеціалістами Пенсійного фонду України оцифровано.
При цьому, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).
Згідно подання про призначення пенсії за вислугу від 17 лютого 2011 року УМВС України в Тернопільській області період служби в рядах Радянської Армії з 14.11.1984 по 14.11.1986 та період служби в органах внутрішніх справ України з 24.10.1994 по 25.01.2011 зараховано до стажу ОСОБА_1 .
Також до стажу ОСОБА_1 зараховано період навчання з 01.09.1987 по 18.06.1992 в Тернопільському інституті народного господарства згідно диплому серії НОМЕР_5 .
Як правильно зазначено судом першої інстанції, статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
Особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-»д», «з» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються:
а) військова служба;
б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
в) час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України;
г) час виконання депутатських повноважень із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України;
д) час перебування під вартою та час відбуття покарання в місцях позбавлення волі особами, які мають право на пенсію за цим Законом, безпідставно притягнутими до кримінальної відповідальності, репресованими особами, яких у подальшому було реабілітовано;
е) час перебування у фашистських концтаборах, гетто та інших місцях примусового тримання осіб, у тому числі дітей, які були насильно вивезені з тимчасово окупованої території колишнього Союзу РСР у період Другої світової війни та які після звільнення з цих місць були призвані або прийняті на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, якщо за час перебування в зазначених місцях примусового тримання ними не було вчинено злочину проти миру і людства;
є) час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства;
ж) час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Служби безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро України на посадах начальницького складу;
з) військова служба (служба) у період до 1 січня 1992 року у Збройних Силах, інших військових формуваннях, органах державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР - особам, які проживають в Україні, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у такому випадку обчислюється за законодавством колишнього Союзу РСР, що діяло до 1 січня 1992 року;
и) час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Державне бюро розслідувань, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державним бюро розслідувань, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони;
і) час перебування на посадах службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, Національного антикорупційного бюро України, працівників органів та підрозділів цивільного захисту, а також підрозділів державної та професійної (невоєнізованої) пожежної охорони, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом за переліком посад і на умовах, які визначаються Національним антикорупційним бюро України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту відповідно;
ї) час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи персоналу відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
й) служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
к) військова служба (служба) у період з 1 січня 1992 року у Збройних Силах, органах внутрішніх справ, органах державної безпеки, поліції, інших військових формуваннях, утворених відповідно до законодавства держав, які входили до складу колишнього Союзу РСР, якщо зарахування таких періодів до вислуги років передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у такому випадку обчислюється за законодавством відповідної держави, на території якої військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, проходили військову службу (службу), якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За наведеного правового регулювання, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що період служби в рядах Радянської Армії з 14.11.1984 по 14.11.1986 та період служби в органах внутрішніх справ України з 24.10.1994 по 25.01.2011 вже зараховано до стажу ОСОБА_1 . 
Водночас у пенсійного органу відсутні підстави для зарахування до стажу періодів навчання з 01.10.1983 по 25.08.1984, роботи на Виробничому об`єднанні «Тернопільський комбайновий завод» з 07.09.1984 по 25.10.1984, з 03.02.1987 року по 24.10.1994 при отриманні ним пенсії за вислугу років згідно Закону № 2262-XII. Вказані періоди підлягають зарахуванню при призначенні пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щодо доводів апелянта про неправильність відображення в його особистому кабінеті на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України всього його страхового стажу, який обов`язково повинен бути відображений в повному обсязі, то суд апеляційної інстанції зазначає, що такі суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначались як вимоги так і доводи про неправильність відображення всього його страхового стажу.
Щодо доводів апеляційної скарги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скасувати хибний період роботи, а саме: з 01.12.2001 по 31.12.2001, як роботу в Тернопільській міській раді за сумісництвом, то апеляційний суд зазначає таке.
Згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі реєстр застрахованих осіб).
Пунктом 1 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.
У реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Дані до реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, що надходять з джерел, передбачених статтею 18 Закону №2464-VI, зокрема відомостей про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, поданих страхувальником у складі звітних відомостей та інформації про сплату внесків.
Відповідно до пункту 2 розділу V Положення №794 Про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1), інформація з реєстру застрахованих осіб надається безоплатно Пенсійним фондом України та територіальними органами Пенсійного фонду України в паперовій та/або електронній формі.
Інформація з Реєстру формується та надається за формами визначеними пунктом 6 розділу V Положення, зокрема, довідці ОК-5.
У довідці ОК-5, яка використовується для призначення пенсії, автоматично відображаються персоніфіковані відомості про застраховану особу щодо заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, які зазначені у звітності роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують заробітну плату, грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Як правильно встановив суд першої інстанції, у наданій довідці Форми ОК-5 щодо ОСОБА_1 вказано дохід в розмірі 128,00 грн за кодом 34334305, що відповідає Тернопільській міській раді.
За таких обставин апеляційний суд, враховуючи законодавчі приписи Закону №2464-VI щодо порядку внесення даних до реєстру застрахованих осіб, які вносяться на підставі відомостей, що надходять з джерел, передбачених статтею 18 Закону №2464-VI, зокрема відомостей про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, поданих страхувальником у складі звітних відомостей та інформації про сплату внесків, погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність звернення позивача до страхувальника Тернопільської міської ради, код ЄДРПОУ 34334305 про уточнення достовірності нарахування йому доходу в грудні 2001 року, інформація про який надійшла від страхувальника у складі звітних відомостей та інформації про сплату внесків що і стало підставою формування Пенсійним фондом України в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідної інформації щодо позивача.
Щодо заперечення на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року в частині відмови у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі в справі як третю особу Тернопільську міську раду, апеляційний суд зазначає таке.
Згідно із частинами другою, четвертою, п`ятою статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.
Отже, за клопотанням учасників справи суд може залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, лише у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.
Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що заявником не доведено, що рішення у цій справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки Тернопільської міської ради, а апеляційним судом не встановлено, що для всебічного та об`єктивного розгляду справи необхідно залучити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Тернопільську міську раду.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції в ухвалі зазначалось, що формальне зазначення у тексті позовної заяви особи як третьої особи не є безумовною та автоматичною підставою для вирішення такого питання судом, оскільки таке клопотання має бути обґрунтоване позивачем, що дає підстави для висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено позивачу у залученні до участі у справі третьої особи.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави відмови у задоволенні позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення. 
Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року у справі № 500/3228/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя | | Т. І. Шинкар
судді | | О. І. Довга
| | І. І. Запотічний