ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.08.2026 | Справа №607/20246/25 Провадження №1-кп/607/617/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №12025216040000592 про обвинувачення 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Луганськ Луганської області, непрацюючої, з середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,-
в с т а н о в и в :
11 квітня 2025 року, близько 19 години 00 хвилин, в ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на порушення недоторканості житла, а саме незаконного проникнення до приміщення квартири, яка знаходиться у приватній власності ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, 11 квітня 2025 року, близько 19 голини 00 хвилин, ОСОБА_4 направилася до квартири, що за адресою АДРЕСА_2 . Надалі, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на проникнення в житло іншої особи, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи їх вчинити, без згоди власника ОСОБА_6 , яка у цей час знаходилася у приміщенні квартири, шляхом відкриття вхідних дверей, які були зачинені, проникла у приміщення квартири та перебувала всередині без дозволу на те законного власника вказаної квартири чи суду орієнтовно протягом 5 хвилин.
Після чого, ОСОБА_4 була супроводжена назовні з приміщення квартири працівниками поліції, які на той час перебували у приміщенні квартири та опрацьовували звернення ОСОБА_6 . Дозволу на перебування в вищевказаній квартирі власниця квартири ОСОБА_4 не навала. Тим самим ОСОБА_4 порушила особисті права власника вказаної квартири ОСОБА_6 , передбачені ст.30 Конституції України, а саме конституційне право громадянина на недоторканість житла.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, не визнала та суду пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що між нею та ОСОБА_6 протягом тривалого часу існують конфліктні відносини. Свою вину не визнає та стверджує, що до квартири № 69 , де проживає ОСОБА_6 , не заходила. У зв`язку з виниклою ситуацією вона викликала працівників поліції, які прибули до її квартири, де надала відповідні пояснення. Після цього працівники поліції пройшли до квартири ОСОБА_6 . 
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 11 квітня 2025 року приблизно о 14.30-14.45 год. вона разом із чоловіком ОСОБА_8 повернулася додому за адресою: АДРЕСА_4 . У дворі будинку вони побачили ОСОБА_4 , яка перебувала у нетверезому стані та висловювалася нцензурною лайкою у їх адресу. Чоловік звернувся до працівників поліції з приводу поведінки ОСОБА_4 . Приблизно о 19.00 год. до їхньої квартири №69 прибули працівники іншого патруля поліції для відібрання пояснень. Під час відібрання пояснень до квартири увірвалася ОСОБА_4 . Чоловік та працівники поліції просили її вийти з квартири, однак вона не виходила. Коли її просили залишити квартиру, ОСОБА_4 стояла у дверях та виставила ногу, перешкоджаючи закриттю дверей. При цьому фізичної сили до неї не застосовували, після чого працівники поліції вивели її з квартири. Квартира належить ОСОБА_6 . Дозволу на вхід до квартири ОСОБА_4 вона не надавала та не запрошувала її. На кухні перебували її чоловік та двоє працівників поліції. У квартирі ОСОБА_4 перебувала приблизно 3-4 хвилини. Також зазначила, що ОСОБА_4 систематично ображає її та її дитину. За весь період їхнього сусідства до квартири ОСОБА_4 вона не заходила та їй не погрожувала. Хто саме викликав працівників поліції, точно не знає, однак із розмови працівників поліції їй стало зрозуміло, що їх викликали інші працівники поліції. Після того як ОСОБА_4 вийшла з квартири, працівники поліції залишалися ще приблизно 15 хвилин. Зазначила, що заяву писав її чоловік, а вона надавала пояснення. Водночас заяву про вчинення кримінального правопорушення від 13 квітня 2025 року подала вона - ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8  суду пояснив, що у квітні 2025 року, повертаючись додому, у дворі будинку АДРЕСА_4 побачив ОСОБА_4 , яка вигукувала нецензурні слова. Безпосередньо навпроти будинку він звернувся до працівників поліції, які перебували у службовому транспортному засобі, та попросив звернути увагу на поведінку ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_8 запросив працівників поліції до квартири № 69 , у якій проживає, для написання заяви щодо ОСОБА_4 та оформлення необхідних документів. Коли працівники поліції перебували у квартирі та складали відповідні документи, до квартири без запрошення зайшла ОСОБА_4 , яка, за його словами, перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та почала висловлюватися нецензурною лайкою. У квартирі на той час перебували двоє працівників поліції, а також він разом із дружиною ОСОБА_6 . ОСОБА_4 до квартири ніхто не запрошував, її неодноразово просили вийти, після чого працівники поліції вивели її з квартири. Загалом ОСОБА_4 перебувала у квартирі приблизно 2-3 хвилини. Також пояснив, що вони з дружиною є сусідами ОСОБА_4 , однак до її квартири ніколи не заходили. Жодних погроз на адресу ОСОБА_4 він не висловлював.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9  суду пояснив, що точної дати події у 2025 році не пам`ятає, однак квітень може відповідати дійсності. Перебуваючи на службі, разом із напарником ОСОБА_10 перебував на точці відстою біля будинку АДРЕСА_4 . До них звернувся ОСОБА_8 та вказав на ОСОБА_4 , яка йшла за ним. У цей же момент на службовий планшет надійшло повідомлення з лінії «102», у зв`язку з чим працівники поліції зрозуміли, що це той самий виклик. ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_4 тривалий час ображає його сина та дружину. Працівники поліції запропонували йому написати заяву, взяли необхідні документи та разом із ним піднялися до квартири. У квартирі ОСОБА_8 почав писати заяву. Через деякий час до квартири зайшла ОСОБА_4 , яка висловлювала образи на адресу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Останні просили її вийти з квартири. Однак ОСОБА_4 їхніх прохань не виконала та продовжувала перебувати у квартирі ще приблизно 5 хвилин. Працівники поліції повторно просили її вийти з квартири, після чого вона вийшла. Після цього працівники поліції залишалися у квартирі ще приблизно 10-15 хвилин та відібрали заяву у ОСОБА_8 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що у 2025 році, точної дати та місяця не пам`ятає, у вечірній час прибув за викликом разом із напарником ОСОБА_12 . Вони зайшли до квартири заявника за адресою: АДРЕСА_4 , для відібрання заяви щодо поведінки ОСОБА_4 , яка, зі слів заявника, ображала його дружину та сина. Працівники поліції перебували на кухні та приймали заяву. Під час перебування у квартирі на працівниках поліції були увімкнені нагрудні відеокамери. Приблизно через 20-30 хвилин після їхнього прибуття до квартири зайшла ОСОБА_4 . З кухні було видно вхідні двері квартири, тому працівники поліції бачили та чули, як вона зайшла. ОСОБА_4 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, почала кричати та висловлюватися на адресу ОСОБА_8 та його дружини. Після цього вона зайшла до кухні та продовжувала кричати. На вимогу власника квартири залишити приміщення ОСОБА_4 агресивно відмовилася. Працівники поліції також просили її вийти, однак вона не виходила. Тоді вони, продовжуючи просити її залишити квартиру та поступово рухаючись у напрямку виходу, домоглися того, що вона залишила квартиру. Загалом ОСОБА_4 перебувала у квартирі приблизно 5 хвилин, після чого працівники поліції продовжили відібрання заяви. Чи просила ОСОБА_4 відібрати у неї пояснення, точно сказати не може.
Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- та кінозйомки, відеозапису від 05 вересня 2025 року встановлено, що записи із камери відеоспостереження, яка знаходиться у приміщенні під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_4, за період 11.04.2025 вилучено на носій інформації у вигляді DVD-R диску.
Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколу огляду відеозапису від 06 вересня 2025 року встановлено, що проведено огляд компакт-диску «(НР DVD-R)», на якому містяться аудіозапис події, що мала місце 11.04.2025 року близько 19:00 год., за адресою: АДРЕСА_4. При відкритті даного носія інформації встановлено, що на ньому знаходяться відео файли під назвою: 1.«export-00008»; 2.«export-00009». При відкритті відеофайлу файлу «export-00008» встановлено, що відеозапис ведеться з камери відеоспостереження, що знаходиться у під`їзді за адресою: АДРЕСА_4. Тривалість відеозапису 00:01:03 год. У верхньому правому куті видно цифри із зазначення дати та часу «2025-04-11 19:18:43». На відео видно, як сходами піднімаються двоє працівників поліції, а також ОСОБА_8 і ОСОБА_4 . Усі четверо перебувають на сходовому майданчику біля квартири, де проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , між ними відбувається діалог. О 19:19:33 ОСОБА_8 прямує у бік ОСОБА_4 , яка відступає, після чого він повертається у напрямку квартири. При відкритті відеофайлу файлу «export-00009» встановлено, що відеозапис ведеться з камери відеоспостереження, що знаходиться у під`їзді за адресою: АДРЕСА_4. На відео видно як працівники поліції виходять з квартири праворуч від сходів та спускаються вниз до виходу з під`їзду.
Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколу огляду відеозапису від 15 вересня 2025 року встановлено, що проведено огляд флеш-накопичувача «goodram» 16 GВ, на яких містяться відеозаписи подій, що мали місце 07.01.2025, 04.03.2025, 05.03.2025, 18.03.2025, за адресою: АДРЕСА_4. При відкритті даного носія інформації встановлено, що на ньому знаходяться відео файли під назвою: 1.«20250318120554683_9F06С2ВРАZDАD81_L_0_L110318120554»; 2. «20250307205413067_9F06С2ВРАZDАD81_L_0_L110307205413»; 3.«VID_2 0250305_15183 2_062»; 4.«20250304232809035_9F06С2ВРАZDАD81_L_0_L10304232809»; 5.«2025030423 213136 7_9F06С2ВРАZDАD81_L_0_L10304232131»; 6.«20250107152429578_9F06С2ВР АZDАD8 1_L_0_L110107152429». Під час перегляду відеозаписів встановлено, що на них зафіксовано ОСОБА_4 , яка у різні дні підходила до камери відеоспостереження, відтворювала звук, схожий на плювок, демонструвала непристойні жести, зокрема середній палець однієї або обох рук, висловлювалася нецензурною лайкою, а також на одному із записів повідомляла про встановлення у своїй квартирі камери відеоспостереження для фіксації відвідувань пані ОСОБА_13 , її чоловіка та працівників поліції, зазначала про наявність у неї державного адвоката, конфлікт із сусідами та проживання у квартирі протягом тривалого часу. На одному із відеозаписів зафіксовано лише пересування ОСОБА_4 сходами під`їзду. Усі зазначені відеозаписи стосуються подій, які передували 11.04.2025, та, як зазначено у протоколі огляду, не мають відношення до подій, за фактом яких внесено відомості до ЄРДР №12025216040000592 від 02.09.2025 за ч.1 ст.162 КК України.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.1 ст.162 КК України - незаконне проникнення до житла особи.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження, особу винної, раніше не судимої, обставин що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено, тому покарання їй слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді обмеження волі.
Крім того, в даній справі заявлено цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 заподіяної моральної шкоди в розмірі 50.000,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20.000,00 грн., який підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.
Згідно ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд враховує, - стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, пережитий стрес, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 десяти тисяч гривень завданої моральної шкоди та десяти тисяч гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, Суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4  визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком два роки.
Строк відбування призначеного судом ОСОБА_4 покарання рахувати з моменту звернення даного вироку до виконання.
Заявлений цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково, стягнути з засудженої ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 десять тисяч гривень завданої моральної шкоди та десять тисяч гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Речові докази, а саме, відеозаписи - зберігати при матеріалах судового провадження.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя | ОСОБА_1