Справа № 730/457/26
Провадження № 2/750/2898/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року      м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого судді Сапона А.В.,
за участю секретаря Потапенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 30.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі - ТОВ «Селфі Кредит») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1406561, підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора, та відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн. Відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання згідно умов договору, що спричинило виникнення заборгованості. 28.08.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 28082025, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 1406541 від 30.03.2024. Станом на день відступлення права вимоги заборгованість за вказаним договором становить 37199,74 грн, з яких: заборгованість за основною сумою – 9999,91 грн, заборгованість за процентами - 22 199,83 грн, заборгованість за штрафними санкціями - 5 000 грн. На підставі викладеного ТОВ «ФК «Позика» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1406541 від 30.03.2024 у розмірі 37199,74 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2026 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 19.06.2026 о 09-00 год. за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду не заперечує.
Поштова кореспонденція суду, направлена за зареєстрованою адресою проживання ОСОБА_1 , повернулась до суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній», що згідно положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням учасника справи.
Відповідач в судові засідання 19.06.2026, 07.07.2026 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, жодних заяв від неї до суду не надходило.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подала, у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 
Судом по справі встановлено, що 30.03.2024 лютого 2025 року ОСОБА_1 , ознайомившись з паспортом споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (а.с. 44-45), електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т629 підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що були надані з обраних нею умов кредитування у ТОВ «Селфі Кредит».
Між ОСОБА_1 і ТОВ «Селфі Кредит» 30.03.2024 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1406541 (далі - кредитний договір) в електронній формі та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором (Т629) (а.с. 20-24).
У пункті 1.1 кредитного договору вказано, що на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту (загальний розмір) складає - 10 000 грн. Тип кредиту - кредит (пункт 1.2 кредитного договору).
Строк кредиту - 350 днів (пункт 1.3 кредитного договору).
Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, первісна редакція якого наведена в додатку № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (пункт 1.4 кредитного договору).
Відповідно до пункту 1.5 кредитного договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору (підпункт 1.5.1 кредитного договору); знижена процентна ставка становить 0,01 %в день та застосовується у випадку, якщо споживач до 24.04.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі першого платежу визначеного графіком (підпункт 1.5.2 кредитного договору). 
Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (пункт 1.6 кредитного договору); денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою на весь строк користування кредитом 2,5 % в день (пункт 1.7 кредитного договору); загальні витрати на день укладення договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 87500 грн (підпункт 1.8.1 кредитного договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням застосування зниженої процентної ставки - 81275 грн (підпункт 1.8.2 кредитного договору); орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою на весь строк користування кредитом 119700,64 % (підпункт 1.9.1 кредитного договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки – 119413,71 % (підпункт 1.9.2 кредитного договору); орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом – 97500 грн (підпункт 1.10.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням зниженої процентної ставки - 91275 грн (підпункт 1.10.2).
Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
Товариство має право: укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома споживача такого факту (підпункт 3 пункту 4.1 кредитного договору).
Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек» (далі - ТОВ «Пейтек» від 28.08.2025 року № 20250828-1286 на платіжну картку № НОМЕР_2 успішно перераховано кошти у розмірі 10 000 грн, сайт торгівця https://selfiecredit.ua, код авторизації 239396, банк еквайр АТ «ПУМБ».
Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 30.03.2024 № 1406541 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 28.08.2025 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Селфі Кредит» становила 31199,74 грн, з яких: тіло кредиту – 9999,91 грн, відсотки за користування – 22199,83 грн, штрафні санкції - 5 000 грн (а.с. 13-18).
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 зверталась до банківської установи із заявою про розірвання кредитного договору.
Між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Позика» 28.08.2025 року укладено договір факторингу № 28082025 (а.с. 28-34), відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору (новий кредитор) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та у строки, встановлені цим договором.
Відповідно до витягу реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу від 28.08.2025 року № 28082025 (а.с. 12), заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1406541 становить - 31199,74 грн, з яких: тіло кредиту – 9999,91 грн, відсотки за користування – 22199,83 грн, штрафні санкції - 5 000 грн.
Оплата суми фінансування згідно з вказаним договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією № 6054373 від 28.08.2025 (а.с. 42).
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Враховуючи факт підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд дійшов висновку, що між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 30.03.2024 укладено договір про надання споживчого кредиту № 1406541, який також підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини свідчать про дотримання форми зазначеного правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти.
Позивачем до матеріалів справи долучено Інформаційну довідку ТОВ «Пейтек», якою підтверджується успішне перерахування коштів у розмірі 10 000 грн на картку відповідача.
Отже, зібраними у справі доказами підтверджено, що договір про надання споживчого кредиту, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що всі дії, вчинені від імені відповідача, вчинені не нею, матеріали справи не містять.
Верховний Суд у постанові від 01.07.2024 року у справі № 638/161/22 погодився з тим, що «без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору».
Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір укладений з дотриманням вимог закону, при цьому відповідач отримала кредитні кошти відповідно до його умов. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують факт укладення договору про надання споживчого кредиту.
Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату(у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як зазначено в ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумнийстрокдоказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Так, між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Позика» 28.08.2025 року було укладено договір факторингу № 28082025 (а.с. 28-34). Оплата суми фінансування згідно з вказаним договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією № 6054373 від 28.08.2025 (а.с. 42). Відповідно до витягу реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу від 28.08.2025 року № 28082025 (а.с. 12), заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1406541 становить - 31199,74 грн, з яких: тіло кредиту – 9999,91 грн, відсотки за користування – 22199,83 грн, штрафні санкції - 5 000 грн.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що відсотки за користування кредитом це плата за правомірне користування грошима, яка передбачена умовами договору. Позичальник платить їх за те, що має можливість не повертати всю суму одразу. Такі відсотки нараховуються лише протягом дії строку кредитування, який встановлений договором. Розмір відсотків фіксується у договорі.
Наявний у справі розрахунок заборгованості свідчить про те, що ТОВ «Селфі Кредит» відсотки за користування кредитом нараховувало з 30.03.2024 (дати укладення договору) до 15.03.2025 (дати закінчення строку дії кредитного договору), тобто в межах строку дії договору – 350 днів.
Водночас, перевіряючи наданий позивачем розрахунок суми боргу, суд вважає необхідним звернути увагу на таке.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 30.03.2024 № 1406541 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 28.08.2025 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Селфі Кредит» становила 31199,74 грн, з яких: тіло кредиту – 9999,91 грн, відсотки за користування – 22199,83 грн, штрафні санкції - 5 000 грн (а.с. 13-18).
Як вбачається з умов Договору № 1406541 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 30.03.2024, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, відповідно до п.1.3 цього Договору, тобто на 350 днів.
При цьому, загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, визначені Законом України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір № 1406541 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» був укладений 30.03.2024, тобто після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», лише у виді 1 %.
За даних обставин суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.
Відтак розрахунок відсотків за користування ОСОБА_1 кредитом буде складати 35000 грн. (10000 грн. х 1 % х 350 днів).
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій, слід зазначити наступне.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23.
Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Договір про надання споживчого кредиту укладено з первісним кредитором 30.03.2024 під час дії воєнного стану, отже, до спірних правовідносин, що випливають з договору про надання споживчого кредиту, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
З урахуванням викладено, вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій є безпідставними.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 частково виконувала умови договору про надання споживчого кредиту, та внесла кошти на погашення заборгованості за кредитом в загальному розмірі 59574,26 грн., що перевищує суму коштів, які підлягали сплаті відповідачем за договором: 10000 грн. (тіло кредиту) + 35000 грн. (відсотки за користування кредитними коштами) = 45000 грн. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заявленого позову у зв`язку з повним погашенням ОСОБА_1 заборгованості за договором від 30.03.2024 № 1406541 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеним з ТОВ «Селфі Кредит». 
У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.1213, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, - 

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         А.В. Сапон