МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2026 р. | № 400/621/26
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 

за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідача | Державної служби України з надзвичайних ситуацій, вул. Гончара Олеся, 55,м. Київ,01054,

про | визнання протиправним та скасування рішення, оформлене протоколом від 07.11.2025 №44 в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДСНС України у Миколаївській області (далі - відповідач) та просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній службі України з надзвичайних ситуацій, оформлене протоколом від 07.11.2025 № 44, в частині відмови у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній службі України з надзвичайних ситуацій повторно вирішити питання у спосіб прийняття рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскільки факт безпосередньої участі позивача у заходах підтверджується повністю документально, посвідчений довідкою за формою згідно з додатком 6, яка надавалась відповідачу, яка є чинною, у судовому чи іншому порядку не скасована, позивач відповідає критеріям, передбаченим абз.1 п.19 ч. 1 ст.6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та пп.4 п.4 Порядку 413 для набуття статусу УБД, що свідчить про те, що відмова відповідача є незаконною, спірне рішення – підлягає скасуванню, а порушене право позивача відновленню. 
Ухвалою від 22.01.2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що комісія під час розгляду питання про надання позивачу статусу учасника бойових дій дослідила документи та у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій прийняла рішення про відмову позивачу у наданні статусу учасника бойових дій. Рішення вважає правомірним. 
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує проти обґрунтувань відповідача та повністю підтримує позовні вимоги.
Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що акт є належним, допустимим доказом, адже засвідчує факт виникнення пожежі, та який містить інформацію щодо можливих причин пожежі, до ліквідації якої залучався Позивач і відповідно, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи.
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач проходив службу в ДСНС з 29.02.2020 по 20.09.2024, у т.ч. у 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Миколаївській області.
22.08.2025 року позивачу було видано довідку про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, складено довідку за формою згідно з додатком 6. 
Позивач звернувся до відповідача щодо надання йому статусу учасника бойових дій. 
За результатами розгляду звернення позивача та документів Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній службі України з надзвичайних ситуацій прийняла рішення, оформлене протоколом від 07.11.2025 № 44, яким відмовмла у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 . 
Вважаючи протиправним вищезазначене рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 2 статті 6 Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-ХІІ, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Механізм надання статусу учасника бойових дій визначений Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України , затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі Порядок №413).
Згідно положень підпункту 4 пункту 4 Порядку № 413 підставою для надання статусу учасника бойових дій для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 6.
Заявники, зазначені в абзаці першому цього підпункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.
Відповідно до підпункту 1 пункту 5 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій документи подаються командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації стосовно заявників, зазначених в пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону, або самостійно заявником з їх числа у разі неподання документів командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації.
Водночас для надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, довідки за формою згідно з додатком 6 або додатком 7.
Згідно з пунктом 11 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій заявник подає комісії (міжвідомчій комісії) заяву.
Комісії розглядають документи, у разі потреби заслуховують пояснення заявників, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають документи до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання та повторного подання на розгляд комісій протягом 10 календарних днів.
Згідно з пунктом 24 Порядку № 413 комісія або міжвідомча комісія відмовляє заявнику в наданні статусу учасника бойових дій у разі:
1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;
2) відсутності необхідних документів, визначених пунктом 4 цього Порядку;
3) подання недостовірної інформації;
4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення заявником умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, або умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, або умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного порядку.
Рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене відповідно до Закону України Про адміністративну процедуру та/або в судовому порядку.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.12.18 №1048, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.01.19 р. за № 55/33026 затверджено Положення про комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній службі України з надзвичайних ситуацій (далі - Положення № 1048).
Згідно пункту 2 розділу І Положення №1048 комісія утворюється наказом ДСНС з метою реалізації заходів, пов`язаних із наданням статусу учасника бойових дій особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, особам, звільненим зі служби цивільного захисту, які набули право на отримання статусу учасника бойових дій під час проходження служби цивільного захисту (далі особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту), що:
захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування) залучалися до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України;
у складі екіпажів кораблів, катерів, суден забезпечення, літаків та вертольотів ДСНС, або перебуваючи на їх борту, виконували бойове (службове) завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з військовими формуваннями інших держав і незаконними збройними формуваннями;
брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Комісія має право, зокрема: вивчати документи, надіслані керівниками структурних підрозділів апарату ДСНС, територіальних органів ДСНС, підрозділів центрального підпорядкування ДСНС, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які належать до сфери управління ДСНС (далі органи та підрозділи ДСНС), щодо осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту; вивчати довідки, документи та інші докази, подані особисто заявником; приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій.
Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі:
- відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;
- відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій;
- надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 2 розділу I цього Положення;
- наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою рядового і начальницького складу служби цивільного захисту умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Як слідує з матеріалів справи оскаржуване рішення прийнято у зв`язку відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій. 
Аналіз вище наведених положень свідчить, що законодавець у кожному випадку пов`язує надання статусу учасника бойових дій із фактичною участю у збройному протистоянні, яка має ознаки безпосередності, тобто особистого виконання бойових (службових) завдань у складі військових формувань під час здійснення відповідних заходів. Йдеться не про будь-яке виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, а про реальне та особисте залучення до виконання завдань, безпосередньо пов`язаних із відсіччю та стримуванням збройної агресії, що за своїм змістом і характером передбачають підвищений рівень небезпеки для життя і здоров`я військовослужбовця. Виконання завдань забезпечувального, чергового чи охоронного характеру, навіть у період дії воєнного стану, саме по собі не може ототожнюватися з такою безпосередньою участю.
При цьому зміст поняття «безпосередня участь» підлягає системному тлумаченню у взаємозв`язку з нормативними актами, прийнятими на виконання Закону №3551-ХІІ, які визначають порядок підтвердження такої участі та критерії її встановлення. У цьому контексті територіальна складова не є самостійно встановленим обмеженням, а виступає елементом правової моделі, відповідно до якої безпосередність участі пов`язується з виконанням бойових (спеціальних) завдань у межах районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених у встановленому порядку. Відсутність встановленого факту виконання завдань у таких районах виключає можливість визнання відповідної діяльності як безпосередньої участі у розумінні пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.
Подібний підхід щодо обов`язковості встановлення у сукупності, зокрема, функціональної та територіальної ознак застосований Верховним Судом, зокрема, у постанові від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23.
Також, у постанові від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23 Верховний суд зауважив, що розглядаючи дану категорію справ, суди повинні перевіряти, чи підтверджує видана Довідка про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період, розглядаючи її у сукупності з іншими доказами.
Суд зазначає, що враховуючи положення статті 6 Закону № 3551-XII та пунктів 4, 5 Порядку № 413 визначальною підставою для надання статусу учасника бойових дій є не формальне подання повного пакета документів, а підтвердження факту безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Документи виступають лише засобом доведення цієї участі, а не самостійною умовою для визнання такого статусу.
Тому суд не погоджується з доводами позивача про те, що сам факт подання довідки (Додаток 6 до Порядку № 413) є тією матеріально-правовою підставою, яка зумовлює надання позивачу статусу учасника бойових дій.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що довідка за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413 із відповідним змістом про участь особи у заходах, визначених пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ, є необхідною передумовою для позитивного вирішення питання щодо надання статусу учасника бойових дій відповідною комісією. Водночас підстави внесення інформації до такої довідки та її зміст підлягають перевірці на відповідність вимогам законодавства, у тому числі в межах здійснення судового контролю за рішеннями суб`єктів владних повноважень.
Повертаючись до положення пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ з урахуванням вимог Наказу № 35 суд вважає, що законодавець у кожному випадку пов`язує надання статусу учасника бойових дій із фактичною участю у збройному протистоянні, яка має ознаки безпосередності, тобто особистого виконання бойових (службових) завдань у складі формування під час здійснення відповідних заходів.
Так, відповідно до Витягу з книги служби 15 ДПРЧ 4 ДПРЗ № 31.05.05-09 від 13.04.2024 та Акту про пожежу від 08.07.2024 Позивач у складі оперативного розрахунку здійснював виїзд на пожежу за адресою (місцезнаходженням) пожежі до Вознесенського району, Прибужанівської територіальна громада, с. Очаківське біля вул. Лісна.
Варто зауважити, що запровадження та дія воєнного стану на всій території України не ототожнюються з веденням активних бойових дій у кожному регіоні держави. Нормативне визначення таких районів здійснюється у встановленому порядку відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України, а також у межах механізму формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані, запровадженого постановою КМУ № 1364.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федера цією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (далі - Перелік) Прибужанівської територіальна громада Вознесенського району Миколаївської області не була територією, на якій ведуться бойові дії у період залучення Позивача до вищезазначених заходів.
Відповідно до Витягу з наказу про залучення від 08.07.2024 № 105 Позивача було залучено 08.07.2024 до виконання завдань з ліквідації наслідків актів збройної агресії, гасіння пожежі сухої рослинності на відкритій території на площі 1 000 000 метрів квадратних за адресою: Миколаївська область Вознесенський район, Прибужанівська ТГ, село Очаківське біля вулиці Лісна.
Водночас, згідно з Актом про пожежу від 08.07.2024, який був однією з підстав видачі Довідки Позивачу, причина пожежі до ліквідації якої залучався Позивач достеменно не встановлена, та вказана лише ймовірна причина пожежі, яка однак немає достатніх підтверджуючих доказів. 
Отже, встановлені у цій справі обставини свідчать про виконання позивачем завдань з гасіння пожежі на території села Очаківське, Прибужанівська ТГ, Вознесенського району Миколаївської області, яка в свою чергу йомовірно виникла через потрапляння боєприпасів, їх уламіків, внаслідок бойових дій, що не відповідає умовам, з якими пункт 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ пов`язує визнання безпосередньої участі у бойових діях, оскільки не встановлено виконання бойових (спеціальних) завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій, визначених у встановленому порядку. Така участь позивача в описаних заходах сама по собі не створює правових підстав для визнання відповідної діяльності безпосередньою участю у розумінні пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.
Інше тлумачення зазначених норм призвело б до необґрунтованого розширення кола осіб, яким може бути надано статус учасника бойових дій, без урахування характеру та інтенсивності участі у збройному протистоянні, що суперечило б принципу справедливості та рівності правового статусу військовослужбовців та прирівняних до них осіб (служби цивільного захисту).
Відсутність установленого факту виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій, визначених відповідними наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, а також відсутність у матеріалах справи інформації та документів, передбачених законодавством і локальними актами, свідчить про відсутність правових підстав для надання статусу учасника бойових дій. 
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній службі України з надзвичайних ситуацій, оформлене протоколом від 07.11.2025 № 44, в частині відмови у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 є правомірним.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог.
Судові витрати у справі відсутні. 
Керуючись ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (вул. Гончара Олеся, 55,м. Київ,01054, ідентифікаційний код 38516849) про визнання протиправним та скасування рішення, оформлене протоколом від 07.11.2025 №44 в частині, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар