РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2026 року 	м. Рівне	№460/779/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 	
 	про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.01.2026 № 172850036346 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 з 20 жовтня 2025 року пенсію за віком згідно зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 січня 2026 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з наданням підтверджуючих на це право документів – Посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986/88 рр. (категорія 3) Серія НОМЕР_1 виданого 06.01.1993 та довідки від 10.07.2025 № 608 виданої Висоцькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, яка підтверджує реєстрацію та проживання у селі Вербівка, Сарненського району Рівненської області, на забрудненій радіонуклідами території, яка згідно чорнобильського законодавства відноситься до 3 категорії (зона добровільного гарантованого відселення) з 20.10.1971 по 01.01.1990 та з 28.04.1991 по 25.12.1993.
Вказує, що згідно довідки від 10.07.2025 № 608 виданої Висоцькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, яка підтверджує реєстрацію та проживання у селі Вербівка, Сарненського району Рівненської області, на забрудненій радіонуклідами території, яка згідно чорнобильського законодавства відноситься до 3 категорії (зона добровільного гарантованого відселення) з 20.10.1971 по 01.01.1990 та з 28.04.1991 по 25.12.1993, тобто з 26.04.1986 року загальний період проживання позивачки на забрудненій території становить 6 років 4 місяці 5 днів. Отже, проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення понад 6 роки надає їй право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за 2 повні роки проживання в такій зоні (на 6 років), тобто у 54 роки відповідно дост.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому страховий стаж позивачки становить 31 рік 01 місяць 19 днів, що відображено в оскаржуваному рішення, при цьому даний страховий стаж є більш ніж достатнім для призначення вищезазначеної пенсії. В додаткових поясненнях позивач вказує, що загальний період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення більше 6 років відповідно до наданої довідки. Період навчання та роботи в не забрудненій зоні не міє виключатися з цього періоду, оскільки загальний період проживання підтверджується виключно довідкою. Диплом та трудова книжка не спростовують доводи позивача про періоди проживання в зоні гарантованого добровільного відселення. Просить позовні вимоги задовольнити. 
Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначає, що згідно довідки від 10.07.2025 №608, виданої виконавчим комітетом Висоцької сільської ради, що ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала в селі Вербівка, Сарненського р-н., Рівненської обл., з 20.10.1971 по 01.01.1990, з 28.04.1991 по 25.12.1993 роки, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Разом з тим, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 Позивач з 01.09.1988 по 29.06.1989 навчалася в СПТУ № 11, м. Рівне, яке не віднесене до забрудненої території. А відтак, період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення складає станом на 01.01.1993 – 4 роки 6 місяців 12 днів, загальний період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення складає 05 років 06 місяців 07 днів, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років. 
Ухвалою суду від 23.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 січня 2026 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з наданням підтверджуючих на це право документів – Посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986/88 рр. (категорія 3) Серія НОМЕР_1 виданого 06.01.1993 та довідки від 10.07.2025 № 608 виданої Висоцькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, яка підтверджує реєстрацію та проживання у селі Вербівка, Сарненського району Рівненської області, на забрудненій радіонуклідами території, яка згідно чорнобильського законодавства відноситься до 3 категорії (зона добровільного гарантованого відселення) з 20.10.1971 по 01.01.1990 та з 28.04.1991 по 25.12.1993. 
З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та 09.01.2026 прийнято рішення №172850036346, яким відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Відмовляючи позивачці у призначенні пенсії відповідач – Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області в оскаржуваному рішенні зазначив, що період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 складає 04 роки 06 місяців 12 днів, а загальний період проживання – 05 років 06 місяців 07 днів, що дає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 5 років. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 31 рік 01 місяць 19 днів. Дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплату – 21.10.2026 при досягненні 55 років. 
ОСОБА_1 вважає рішення про відмову у призначенні їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до умов Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірним та таким, що порушує її конституційні права, в т.ч. право на соціальний захист, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає таке.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV. Так, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).
Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Так, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсійний вік знижується на 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки*) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.
Тобто, для зниження пенсійного віку на 6 років слід перевірити дотримання умов: 1) чи є особа потерпілою від Чорнобильської катастрофи; 2) чи особа постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює в зоні гарантованого добровільного відселення; 3) чи станом на 1 січня 1993 року особа прожила або відпрацювала у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років; для розрахунку кількості років зниження пенсійного віку слід встановити: 4) чи проживала або постійно працювала особа в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року; та 5) загальну кількість років проживання особи в зазначеній зоні.
Позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорія. Вказане відповідач не заперечує та підтверджується відповідним посвідченням (а.с.17).
Відповідно до довідки Висоцької сільської ради від 10.07.2025 № 608, ОСОБА_1 дійсно була зареєстрована та проживала у с.Вербівка Сарненського району Рівненської області (яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення) з 20.10.1971 по 01.01.1990 та з 28.04.1991 по 25.12.1993. 
Згідно оскаржуваного рішення, період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 складає 4 роки 06 місяців 12 днів, загальний період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення складає 5 років 06 місяців 07 днів. 
Згідно наданих документів, позивач проживала в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року більше трьох років та з моменту аварії по 31 липня 1986 року, а відтак має право на застосування початкової величина зниження пенсійного віку - 3 роки. 
Щодо загальної тривалості проживання в зоні гарантованого добровільного відселення для обрахунку загальної кількості років зниження пенсійного віку, то суд зазначає таке. 
Дійсно, відповідно до довідки № 608 від 10.07.2005, період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення: 26.04.1986 – 01.01.1990 (з першого відрізку проживання) - 3 роки, 8 місяців, 6 днів; 28.04.1991 – 25.12.1993 (з другого відрізку проживання)- 2 роки, 7 місяців, 27 днів. Отже, сумарно: 6 років, 4 місяці, 3 дні проживання у зоні після 26.04.1986.
Разом з тим, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 Позивач з 01.09.1988 по 29.06.1989 навчалася в СПТУ № 11, м. Рівне, а з 03.07.1989 по 24.06.1996 працювала на Рівненському заводі тракторних агрегатів, селище Городок, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. 
Суд погоджується з доводами відповідачів щодо не зарахування до періоду проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення періодів навчання в місті Рівне та періоду роботи в с. Городок, оскільки норма статті 55 Закону № 796-ХІІ чітко передбачає постійне проживання/працю у відповідній зоні. Це означає реальне перебування на території, а не лише формальну реєстрацію. А навчання/робота в певному населеному пункті передбачає постійне проживання в ньому. Документи про навчання, записи у трудовій книжці підтверджують місце фактичного перебування особи у конкретні періоди. Мета закону №796-ХІІ - захист тих, хто реально зазнавав впливу радіації. Якщо особа фактично перебувала по-за межами забрудненої території, то вона не підпадала під ті самі ризики. Тому періоди навчання/роботи не у забрудненій зоні не можуть враховуватися як проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.
Відповідну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі № 500/551/23.
Відтак, вказаний період навчання та роботи не підлягає врахуванню в період постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення
Таким чином, судом встановлено, що позивач прожив та працював в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, має право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку. Водночас, з врахуванням як початкової величини, так і загального періоду постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, позивач має право на зниження пенсійного віку на 5 років. Спору щодо тривалості страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, між сторонами нема. 
Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років.
Оскільки, позивач має право на зниження пенсійного віку на 5 роки, достатній вік для призначення пенсії має становити 55 років (60-5).
З огляду на те, що 55 річного віку позивач досягне у 2026 році, суд звертає увагу, що для призначення пенсії з 20.10.2025 року підстави відсутні.
Отже, хоча позивач є особою, яка станом на 01.01.1993 проживала/працювала на території зони гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, однак має право на зниження пенсійного віку лише на 5 років. Відтак, вона набуде право на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з досягненням 55 років.
З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.01.2026 № 172850036346 є правомірним, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частин 1, 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки, факт наявності у позивача порушеного права не знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 08 липня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх,м. Харків,Харківська обл.,61022, ЄДРПОУ/РНОКПП 14099344) 

Суддя       С.М. Дуляницька