СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Справа № 306/443/26
Провадження № 2/306/627/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 року    м. Свалява 

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.
за участю секретаря судового засідання Сова-Фафула А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом представника ТОВ "Споживчий центр" - Андрухов Василя Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15.11.2023 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №15.11.2023-100003059. Зазначає, що згідно вказаного договору, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 15.11.2023 року, строком на 70 днів, дата повернення кредиту 23.01.2024 року. Період коритсування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. Продовження строку, на який надається кредит не передбачене. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,35% за 1 день користуання кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія - 15% від суми кредиту і дорівнює 1050 грн., розраховуються шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Зазначає, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий час, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову, в останньої утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 14664,95 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000,00 грн., процентів у розмірі 6614,95 грн та комісії в розмірі 1050 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати, які складаються з 2662,4 грн – сплачений судовий збір.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача у поданому позові просив розгляд справи проводити у його відсутності (а.с. 14).
Відповідачка в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 55,57).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
Належними та допустимими доказами втснановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір (оферта) №15.11.2023-100003059, відповідно до якого ТОВ «Споживчий центр» надало кредит відповідачці, яка згідно заявки вищевказаного кредитного договору від 15.11.2023 року, прийняла умови такого шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С435. Кредит надано у розмірі 7000,00 грн., дата видачі кредиту 15.11.2023 року, строк, на який надається кредит - 70 днів, дата повернення кредиту 23.01.2024 року. Період коритсування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. Продовження строку, на який надається кредит не передбачене. У позичальника та кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,35% за 1 день користуання кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія - 15% від суми і дорівнює 1050 грн., розраховуються шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. (а.с.28-31,32-34,35-40).
Як убачається з квитанції 2391854356, АТ КБ "Приват Банк" 15.11.2023 року перерахувало кошти в сумі 7000,00 грн. за договором №15.11.2023-100003059 на картку відповідача НОМЕР_1 (а.с.27).
Згідно довідки-розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором у відповідачки наявна заборгованість у розмірі 14664,95 грн, що складається з основного боргу в розмірі 7000,00 грн., процентів у розмірі 6614,95 грн., комісії 1050,00 грн. (а.с.23).
Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором, укладеним в електронній формі.
Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отримані за кредитним договором кошти у відповідності до ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути банку та сплатити відсотки.
Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами ст. 610, 615 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно ст. 625, 629 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, представником позивача надано суду належні і допустимі докази, які свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором позики та розрахунок заборгованості, який відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами.
Водночас, суд приходить до переконання про те, що нарахування позивачем комісії в розмірі 1050,00 грн. суперечить п.4 ч.1 ст.1 ЗУ "Про споживче кредитування". 
Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
У частині 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Тобто, положеннями Закону України «Про споживче кредитування» чітко визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом віднесені комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 виснувала, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З вищенаведеної постанови Великої Палати вбачається, що банк (в даному випадку фінансова установа) не вправі встановлювати комісію за дії, які вчиняються з метою встановлення правовідносин, а саме укладення кредитного договору. Оскільки, комісія за надання кредиту/позики пов`язана з встановленням правовідносин у сфері споживчого кредитування, то комісії за надання кредиту не підлягають стягненню.
Враховуючи встановлені обставини справи, досліджені докази у їх сукупності та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що між сторонами було належним чином укладено кредитний договір, відповідач отримав грошові кошти, однак належним чином зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки підтверджені належними та допустимими доказами і відповідають умовам договору та вимогам закону. Разом з тим, вимоги про стягнення комісії задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.
Щодо понесених позивачем судових витрат, суд констатує наступне.
За приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог і розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на суму 13 614,95 грн із заявлених 14664,95 грн, що становить 92,84 % від заявлених вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 2 662,40 грн * 92,84 = 2471,77 грн.
Керуючись ст. 12, 18, 76, 81, 128, 133, 134, 137, 141, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. 526, 610, 615, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов представника ТОВ "Споживчий центр" - Андрухов Василя Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, код ЄДРПОУ 37356833, заборгованість за кредитним договором № №15.11.2023-100003059 від 15.11.2023 року у розмірі 13 614 (тринадцять тисяч шістсот чотирнадцять) гривень 95 коп.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, судовий збір в розмірі 2471 (дві тисячі чотириста сімдесят одну) гривні 77 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ   П.І.Уліганинець 
17.07.2026 року.