Справа № 135/717/26
Провадження № 2/135/532/26

РІШЕННЯ
іменем України

08.09.2026 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Кривешко І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», в інтересах якого діє представник Томилко О.Б., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс»,  заборгованість за кредитним договором №556885109 у розмірі 75447,72грн., а також стягнути понесені судові витрати.
Позов обґрунтований тим, що 04.08.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №556885109 на суму 25980 грн. з кінцевою датою повернення кредиту - 03.09.2030, базова процентна ставка – 0,98%. 30.09.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/55, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» прийняв належні ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у реєстрі боржників. 
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим відповідно до п. 9.1.1.7 Договору ТОВ «Таліон Плюс» було достроково розірвано Договір шляхом направлення відповідачу відповідного повідомлення.
Зобов`язання зі сторони кредитор за Договором виконані в повному обсязі, в свою чергу Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 88437,72 грн.
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.05.2026 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилалася відповідачу ОСОБА_1 за місцем реєстрації АДРЕСА_1 , який повернувся до суду із відміткою поштової служби: «адресат відсутній».
Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.08.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 556885109, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 000 грн, та додаткові суми грошових коштів, що можуть бути надані шляхом переказу додаткових траншів позичальнику в межах встановленого Кредитного ліміту – 29900 грн. (п.2.2. Договору).
Рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування – 24.08.2025(п.7.1Договору). Кінцева дата повернення(виплати ) Кредиту – 03.09.2030. (п. 7.3 Договору).
Базова процентна ставка складає 0,98% в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,7 відсотків річних.
Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію».
Договір кредитної лінії №556885109 від 04.08.2025, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором QFZY.
05.08.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору № 556885109 від 04.08.2025 відповідно до якої сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику Траншу в сумі 3000 грн. Після надання Траншу відповідно до цієї Додаткової угоди сума Кредиту буде складати 8000 грн.
09.08.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору № 556885109 від 04.08.2025 відповідно до якої сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику Траншу в сумі 3000 грн. Після надання Траншу відповідно до цієї Додаткової угоди сума Кредиту буде складати 11000 грн.
12.08.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору № 556885109 від 04.08.2025 відповідно до якої сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику Траншу в сумі 3000 грн. Після надання Траншу відповідно до цієї Додаткової угоди сума Кредиту буде складати 14000 грн.
16.08.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору № 556885109 від 04.08.2025 відповідно до якої сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику Траншу в сумі 3000 грн. Після надання Траншу відповідно до цієї Додаткової угоди сума Кредиту буде складати 17000 грн.
20.08.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору № 556885109 від 04.08.2025 відповідно до якої сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику Траншу в сумі 3000 грн. Після надання Траншу відповідно до цієї Додаткової угоди сума Кредиту буде складати 20000 грн.
21.08.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору № 556885109 від 04.08.2025 відповідно до якої сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику Траншу в сумі 5980 грн. Після надання Траншу відповідно до цієї Додаткової угоди сума Кредиту буде складати 25980 грн.
Згідно підтвердження ТОВ « ПРОФІТГІД» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача номер платіжної інструкції b0dad710-ca37-4a42-ad89-0ece42371dd4, номер транзакції 45431-70507-38704, здійснена 04.08.2025 на суму 5000 грн. номер платіжної картки отримувача НОМЕР_1 , код авторизації 966254, призначення платежу : переказ коштів за договором № 556885109 Копчун Богдан Олександрович.
Згідно підтвердження ТОВ « ПРОФІТГІД» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача номер платіжної інструкції 59c28367-3f84-48fa-b0ee-4a0ee07082e6, номер транзакції 45438-76647-20444, здійснена 05.08.2025 на суму 3000 грн. номер платіжної картки отримувача НОМЕР_1 , код авторизації 813264, призначення платежу : переказ коштів за договором № 556885109 Копчун Богдан Олександрович.
Згідно підтвердження ТОВ « ПРОФІТГІД» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача номер платіжної інструкції 0156fd66-b697-4401-a046-dfec26b35376, номер транзакції 45476-19193-23844, здійснена 09.08.2025 на суму 3000 грн. номер платіжної картки отримувача НОМЕР_1 , код авторизації 239291, призначення платежу : переказ коштів за договором № 556885109 Копчун Богдан Олександрович.
Згідно підтвердження ТОВ « ПРОФІТГІД» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача номер платіжної інструкції 1bf439de-d7ae-4948-8098-42402d5d2a14, номер транзакції 45499-41079-54544, здійснена 12.08.2025 на суму 3000 грн. номер платіжної картки отримувача НОМЕР_1 , код авторизації 303298, призначення платежу : переказ коштів за договором № 556885109 Копчун Богдан Олександрович.
Згідно підтвердження ТОВ « ПРОФІТГІД» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача номер платіжної інструкції bcba87d3-f78-4624-af0b-98f558741e79, номер транзакції 45535-85883-64524, здійснена 16.08.2025 на суму 3000 грн. номер платіжної картки отримувача НОМЕР_1 , код авторизації 303298, призначення платежу : переказ коштів за договором № 556885109 Копчун Богдан Олександрович.
Згідно підтвердження ТОВ « ПРОФІТГІД» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача номер платіжної інструкції 5189b76f-5aa5-4f71-95f0-ee72ba8460ca, номер транзакції 45569-20999-45194, здійснена 20.08.2025 на суму 3000 грн. номер платіжної картки отримувача НОМЕР_1 , код авторизації 976324, призначення платежу : переказ коштів за договором № 556885109 Копчун Богдан Олександрович.
Згідно платіжного доручення 21.08.2025 було здійснено успішний переказ грошових коштів на номер платіжної картки отримувача НОМЕР_1 , код операції 6244273109, здійснена 21.08.2025 на суму 5980 грн., код авторизації 354335, призначення платежу : переказ коштів за договором № 556885109 від 04.08.2025
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 556885109 від 04.08.2025, станом на 30.09.2025, за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість на 52284,52 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в сумі 25980грн, простроченої заборгованості за відсотками в сумі 11755,72 грн., сума заборгованості за комісією 1558,80 грн. та суми заборгованості за неустойкою 12990 грн.
30.09.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений Договір факторингу №МВ-ТП/55, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язався відступити ТОВ «Таліон Плюс» зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.14-17).
Таким чином, між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у позику.
Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Уст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно з п. 2 ч. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ч. 7, 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 6 ч.1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з ч. 1, 2ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України.
Відповідач шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав договір, акцептувавши пропозиції товариства, тобто, договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, 04.08.2025між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 556885109 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом п.п. 10, 11ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з ч. 1ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
У статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
З наданої АТ «Універсал Банк» інформації № БТ/Е-32914 від 29.07.2026 на запит суду, убачається факт підтвердження перерахування відповідачу коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», згідно якої 04.08.2025 на суму 5000,00 грн., 05.08.2025 на суму 3000 грн., 09.08.2025 на суму 3000 грн., 12.08.2025 на суму 3000 грн., 16.08.2025 на суму 3000 грн., 20.08.2025 на суму 3000 грн., 21.08.2025 на суму 5980 грн. було здійснено переказ коштів на карту НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частини перша та друга статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
30.09.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений Договір факторингу №МВ-ТП/55,
Із Реєстру прав вимоги від 30.09.2025 вбачається, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 556885109 від 04.08.2025 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 52284,52 грн. (а.с.18).
Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Верховний Суд в постанові від 07.02.2018 в справі № 2-2035/11 виснував, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1383/2010 зазначила, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно статей 526,530,536,629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором кредиту № 556885109 від 04.08.2025 у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою, не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту, за процентами та комісією.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ТОВ «Таліон Плюс» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 556885109 від 04.08.2025 у розмірі 75447,72 грн., з яких: 25980,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 47908,92,00 грн. - заборгованість за процентами та заборгованість по комісії – 1558,80 грн.
Доказів повернення відповідачем позивачу отриманої у кредит за вищевказаним договором суми кредиту у розмірі 25980,00 грн. матеріали справи не містять.
Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 25980,00 грн. та процентів у розмірі 47908,92 грн.. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів, а тому сума заборгованості по тілу кредиту, відсотків підлягає стягненню. 
Щодо стягнення з відповідача комісії, пов`язаної з наданням кредиту що дорівнює 1558,80 грн. судом зазначається наступне.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що: «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які кредитодавцем встановлена комісія.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то дані положення кредитного договору є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина першастатті 81 ЦПК України).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс», про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково в розмірі 73888,92 грн, в тому числі: 25980 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 47908,92 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. 
У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку, витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за заявленими позовними вимогами в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.
Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що між ТОВ «Таліон Плюс» та АО «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» укладено Договір про надання правової допомоги №5, копія якого міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).
Позивачем на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано наступні документи: Договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024; додаткова угода № 3274 від 14.04.2026 про надання правової допомоги до Договору № 5 від 02.12.2024; акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024; платіжна інструкція № 328 від 14.04.2026.
Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також – чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Враховуючи категорію та складність справи, яка відноситься до малозначних, а також те, що розмір витрат є не співмірним відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, при цьому наявність квитанції, що підтверджує реальності таких витрат, що заявлена сума витрат в сумі 5000 грн. за надані адвокатом послуги, що фактично зводяться до підготовки позовної заяви, є завищеними та не відповідають критерію розумності.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе вимогу щодо стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково у розмірі 2000 грн, що з огляду на характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, буде відповідати засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості.
На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених позовних вимог, а саме 2607,30грн (2662,40х97,93%).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором № 556885109 від 04.08.2025 в сумі 73888 (сімдесят три тисячі вісімсот вісімдесят вісім) гривень 92 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» судовий збір у розмірі 2607 (дві тисячі шістсот сім) гривень 30 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» витрати на правову допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», Чернігівська обл. м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13, код ЄДРПОУ: 39700642;
Представник позивача: Томилко Оксана Борисівна, адреса: 01015, м. Київ, вул.. Лейпцизька, буд. 15Б, РНОКПП: НОМЕР_4 ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Суддя Кривешко Ірина Володимирівна