Справа № 761/19838/25
Провадження №2/944/654/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2026 року | м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді – Швед Н.П.
з участю секретаря – Жукевич Д.М.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Яворові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтуванняі позовних вимог покликається нате, що 03.12.2019 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 96025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Даний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердила, що ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору.
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 грн, дата надання кредиту: 03.12.2019 року, строк кредиту 30 днів, валюта кредиту, UAH відсоткова ставка 2 % на день або 730 % річних.
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8080,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн, та простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 6080,00 грн.
Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На підтвердження видачі Товариством кредитних коштів позивач надає інформаційну довідку, ТОВ «Платежі онлайн» від 24.02.2025 відповідно до якої 03.12.2019 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що у свою чергу, є доказом видачі кредитних коштів
28.10.2021 року між ТОВ «Займер» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01 28/10/2021 відповідно до умов якого Первісний кредитор відступив ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу № 01 28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 03.12.2019 року укладеним між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 № 96025 станом на 13.01.2025 року за яким загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8080,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн, та простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 6080,00 грн.
Просить позовні вимоги задовольнити. Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 96025 від 03.12.2019 року в сумі 8080 грн та понесені витрати по оплаті судового збору.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи у його за відсутності.
Представник відповідача 01.12.2025 року скерував на адресу суду відзив на позовну заяву.
В обгрунтування відзиву покликається нате, що відповідач ОСОБА_1 ніколи не укладав кредитного договору з ТОВ «Займер» та не отримував жодних кредитних коштів. На підтвердження своїх вимог позивачем додано до позовної заяви копію індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №96025 від 03.12.2019р. та Додаток №1 до цього договору «графік розрахунків». Зі змісту цих документів вбачається, що «клієнтом» (позичальником) за цим договором фінансового кредиту є ОСОБА_1 : паспорт серія НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . По-перше, вищевказані паспортні та реєстраційні дані не мають жодного відношення до відповідача. Документом, що підтверджує особу ОСОБА_1 (в т.ч. станом на 2019 рік) є паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Яворівським РВ УМВС України у Львівській області 27.08.2008р.
Крім цього, ОСОБА_1 народився та проживає у Яворівському районі Львівської області. Як вбачається з відміток на сторінці 12 паспорта відповідача, - станом на 2019 рік місцем реєстрації його проживання було – АДРЕСА_2 . Житла у м. Києві відповідач немає, жодного іншого відношення до м. Києва – також не має. Вказана у документах адреса – АДРЕСА_1 не відповідає дійсності та не стосується ОСОБА_1 . Дана адреса йому не відома, ніколи за цієї адресою не проживав.
По-друге, ОСОБА_1 ніколи не підписував цього кредитного договору, ані у письмовій, ані в електронній формі. У пункті 7 цього кредитного договору в частині «Клієнт, фізична особа: ОСОБА_1 » міститься напис «Електронний підпис KL Особливості 2739 ». Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. 
Отже, беручи до уваги вищенаведені факти, а також те, що для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, або у мобільному застосунку, що виключає підписання ОСОБА_1 цього кредитного договору через будь-який із зазначених способів та взагалі подання заявки на отримання кредитних коштів. Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач ОСОБА_1 будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису «KL2739», так і факту отримання саме ОСОБА_1 цього одноразового ідентифікатора. В матеріалах справи також відсутні докази реєстрації саме ОСОБА_1 у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Займер», відсутні докази отримання саме відповідачем коштів згідно з цим кредитним договором, тому відсутності достатні правові підстави для задоволення цього позову.
Водночас, сам по собі факт наявності на тексті договору одноразового ідентифікатора «KL2739» не створює презумпції укладеності цього договору кредиту, а досліджувати необхідно безспірну ідентифікацію саме особи позичальника, яка б проявлялась у волевиявленні особи та цілеспрямованих діях на вчинення правочину та бажання настання відповідних правових наслідків, що виникають з такого правочину.
По-третє, у грудні 2019 року невідомі особи заволоділи доступом до номера мобільного телефона відповідача ОСОБА_1 НОМЕР_4 , а також електронної пошти відповідача та його дружини ОСОБА_3 , внаслідок чого вчиняли дії з електронними маніпуляціями від імені відповідача для доступу до електронних сервісів видачі швидких грошей та мікрокредитів на користь третіх осіб.
Про цю обставину відповідач з дружиною дізналися лише 02.01.2020р., коли з цього часу з до них щодня телефонували десятки різних фінансових та колекторських організацій з вимогами повернути кошти. Цього ж дня, 02.01.2020р. ОСОБА_1 з дружиною звернулися до Яворівського ВП ГУНП у Львівській області із заявами про вчинення злочину. Як вбачається з Талону-повідомлення ЄО №79, «02.01.2020р. із письмовою заявою в Яворівський ВП звернувся громадянин ОСОБА_1 …, в якій просить прийняти міри до невстановлених осіб, які телефонують з № НОМЕР_5 , також користуються інтернет сайтами … « CLY » … надсилають СМС повідомлення про те, що він повинен сплатити кредит, хоча жодних кредитів не отримував.
З листа Яворівського ВП від 14.01.2020р. видно, що заява була зареєстрована 02.01.2020р. в ЖЄО за №79 і по даному факту проводилась перевірка, однак, жодної відповіді від CLY не надійшло. У зв`язку з тим, що кримінальне провадження по цій заяві не було одразу зареєстровано, дружина відповідача 03.03.2020р. зверталась до Городоцької міської прокуратури із скаргою на бездіяльність працівників Яворівського ВП. 
За результатами розгляду даної скарги було внесено відомості до ЄРДР за №42020141180000009 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, що підтверджується листом Городоцької місцевої прокуратури від 05.03.2020р. Листом Яворівської окружної прокуратури від 07.04.2021р. ОСОБА_1 також повідомлено, що прокурором скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження №42020141180000009 та надано слідчому письмові вказівки щодо продовження досудового розслідування. Отож, відповідач потерпів від шахрайських дій невідомих осіб, які заволоділи доступом до його мобільного телефону та поза волею відповідача отримували на користь третіх осіб від його імені кредити на інтернет ресурсах (в т.ч. CLY , що належить первісному кредитору ТОВ «Займер»).
Як вбачається з вищенаведених матеріалів від правоохоронних органів відповідач ОСОБА_1 та його дружина вчиняли невідкладні активні дії щодо повідомлення про ці обставини поліцію, неодноразово зверталися до слідчого та прокуратури з питань розслідування, оскаржували бездіяльність слідчого, що свідчить про використання можливих заходів протидії шахрайству невстановлених осіб з фінансовими ресурсами з використанням електронних засобів. 
Натомість, як видно з листа відповіді Яворівського ВП від 14.01.2020р. представники компанії CLY не сприяли розслідуванню цих обставин та не надавали відповідей на запити поліції по суті діяльності шахрайської схеми заволодіння коштами. 
Таким чином, даний спір слід вирішувати з огляду на системний аналіз усіх доказів та обставин справи в сукупності, а саме: невідповідність ідентифікації відповідача при укладенні договору реальним відомостям його персональних даних (неіснуючий номер паспорта та неіснуюча адреса місця його проживання), зазначення номера платіжної банківської картки, яка не належить ОСОБА_1 , вчинення шахрайських дій, що розслідувалось в межах кримінального провадження, відсутність безспірної автентифікації відповідача за одноразовим ідентифікатором «KL2739», відсутність доказів отримання саме ОСОБА_1 грошових коштів та не підтвердження фактів отримання кредиту на підставі визначених законом розрахункових документів по безготівкових операціях та документами первинного бухгалтерського обліку. 
Оскільки, ОСОБА_1 як позичальник не укладав кредитного договору, не отримував жодних грошових коштів від ТОВ «Займер» чи ТОВ «ФК Кеш ту гоу», то відповідно у нього і відсутнє будь-яке цивільно-правове зобов`язання щодо повернення/сплати позивачу грошових коштів. Положенням ч.1 ст. 1049 ЦК України, визначено обов`язок позичальника повертати позикодавцеві отриману позику, а за відсутності такої позики, відсутній і відповідний обов`язок.
В матеріалах справи відсутній сам кредитний договір, як публічна оферта ТОВ «Займер» до укладення цього Договору. До позовної заяви додано лише Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 96025 від 03.12.2019р., а з п.1.6 цієї індивідуальної частини вбачається, що невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція «оферта» Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена сайту http://www.cly.com.ua.
Позивач на підтвердження отримання відповідачем коштів покликається на Інформаційну довідку ТОВ «Платіж онлайн» від 24.02.2025р. та на підставі цього документа стверджує, що на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . 
Так, згідно п.1.4 Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №96025 від 03.12.2019р. кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Однак, в матеріалах справи немає жодного підтвердження про належність банківської картки саме ОСОБА_1 , у відповідач ніколи не було та немає платіжної картки із зазначеним у договорі номером. Вказаний позивачем номер банківської картки є неповним, та у справі немає жодного доказу із повним номером цієї картки, що унеможливлює достовірно ідентифікувати власника цієї банківської картки.
Станом на дату договору 03.12.2019р. порядок здійснення безготівкових розрахунків в Україні в національній валюті визначався відповідно до Постанови Національного банку України №22 від 21.01.2004р. «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» (надалі - Інструкція).
Однак, в матеріалах справи немає жодного доказу, який відповідає вищевказаним визначенням розрахункового документа (у паперовій чи електронній формі), який є основою здійснення безготівкових розрахунків в Україні у національній валюті. За змістом ч.2 ст. 1088 ЦК України (в редакції чинній на дату договору 03.12.2019р.) безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі банки), в яких відкрито відповідні рахунки. Натомість, позивачем не надано жодного доказу про підтвердження здійснення операції з переказу коштів відповідачу з дотриманням вищевказаних правил безготівкових розрахунків через установу банку. 
Відсутні докази безготівкового списання коштів з рахунку кредитора та/або їх зарахування на рахунок відповідача. Документ створений ТОВ «Платежі Онлайн» під назвою Інформаційна довідка від 25.02.2025р. не є розрахунковим документом в розумінні вищевказаних законодавчих норм та не є тим належним доказом, спроможним підтвердити факт безготівкової операції з переказу грошових коштів 03.12.2019р. від ТОВ «Займер» до ОСОБА_1 . До цього ж, не зрозуміло яке відношення має ТОВ «Платежі онлайн» до ТОВ «Займер» чи ОСОБА_1 , оскільки, ані позивач, ані відповідач не надавав цьому ТОВ жодних платіжних доручень на здійснення розрахункових операцій. З цим підприємством сторони у договірних відносинах також не перебувають.
Якщо б відповідач ОСОБА_1 й справді укладав з ТОВ «Займер» кредитний договір № 96025 від 03.12.2019р. та якщо б і дійсно отримував будь-які грошові кошти від цього ТОВ, то нараховані позивачем проценти за цим Договором є також неправомірними, зважаючи на наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути 2000 грн. як простроченої заборгованості за сумою кредиту, а також 6080 грн. простроченої заборгованості за процентами. Однак, жодних розрахунків нарахування суми у 6080 грн. як заборгованості за процентами позивачем не наведено та до позовної заяви не додано, в матеріалах справи відсутні обґрунтування за який саме період нараховано проценти в розмірі 6080 грн.. Зі змісту п.1.2 Індивідуальної частини Договору про надання фінансового кредиту № 96025 вбачається, що кредит надано строком на 30 днів, тобто до 01.01.2020р. Зі змісту п.1.2 Індивідуальної частини цього Договору вбачається, що за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів річних) від суми кредиту в розрахунку 2% (проценти) на добу. Тип процентної ставки – фіксована. Згідно з п.2.1 Індивідуальної частини цього Договору – повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. У Додатку №1 до цього договору визначено графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту з якого вбачається: сума нарахованих процентів за користування кредитом – 1200 грн. та всього до оплати 3200 грн. Отож, якщо й приймати до уваги розмір кредиту 2000 грн., процентну ставку – 2% в день, строк кредитування – 30 днів, то проценти за кредитом можуть становити лише 2000х2%х30=1200 грн., а не 6080 грн., як це зазначено у позовній заяві. У задоволенні позову ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.
Представник позивача 02.12.2025 подав відповідь на відзив за правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує.
Заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідач, діючи добровільно та усвідомлено , чи примусу без жодного зовнішнього тиску , скористався доступом до мережі Інтернет та перейшов на офіційний веб-сайт Первісного кредитора, де самостійно, з використанням інтегрованого калькулятора, обрав бажану суму кредиту та строк кредитування. Після цього ним було надано персональні дані, зокрема реквізити банківської картки, на яку в подальшому були зараховані кошти. У процесі укладення правочину Відповідач пройшов передбачені етапи ідентифікації та підтвердження наміру укласти кредитний договір, за результатами чого між сторонами було укладено договір у встановленому законом порядку.
Вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, доводи Відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства.
У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. Первинний кредитор у своїй господарській діяльності з метою переказу та приймання грошових коштів за договорами позики користується фінансовими послугами платіжних провайдерів. Верифікація банківської картки відбувається за допомогою сертифікованих платіжними системами Visa та MasterCard сервісів, зокрема WayForPay, Ipay, Platon. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS.
Отже, доступ до повного номера банківської картки, а також до виписки по картковому рахунку, на який були зараховані кредитні кошти, має виключно банк-емітент та безпосередньо власник зазначеної картки, тобто Відповідач. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст.60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Згідно ч. 1, 2 ст. 62 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками на запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи та за рішенням суду.
Таким чином, ОСОБА_1 , укладаючи кредитний договір, реалізував своє суб`єктивне право, визначивши кредитний рахунок, на який відповідно до умов договору було зараховано кредитні кошти.
За таких обставин Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку( НОМЕР_1 ), реквізити якої були надані самим позичальником.
Подання заяви про вчинення злочину саме по собі не є підтвердженням факту відсутності волевиявлення Відповідача на укладення кредитного договору. Заява є лише підставою для початку досудового розслідування, а не встановлення факту злочину чи визнання угоди недійсною. По-друге , внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, не означає автоматичного підтвердження обставин, викладених у заяві. Досудове розслідування є лише етапом встановлення істини, а не доведеним фактом шахрайства.
Зважаючи на вищенаведене, заяву відповідача про вчинення злочину за ознаками кримінального правопорушення необхідно розглядати виключно як припущення, яке не підтверджується жодними належними доказами. Тому цей факт не може бути підставою для визнання недійсності або неукладання кредитного договору. З огляду на вищевикладене, слід наголосити на тому, що Позивачем в повній мірі доведено факт отримання Відповідачем кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості. Позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості просить задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 29.07.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.
Відповідно до вимог ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (частина 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (частина 3).
Аналізуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Одноразовим ідентифікатором, як визначено ч. 1 ст. 3 цього ж Закону, є алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що приймає оферту, шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
Таким чином, використання відповідачем логіну та паролю для входу в особистий кабінет та/або введення одноразового ідентифікатора, надісланого на його контактний номер телефону, є належним способом ідентифікації та підписання електронного договору, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Так, з наданої позивачем індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №96025 від 03 грудня 2019 року встановлено, що в пункті 7 договору "Реквізити та підписи Сторін" у графі "Клієнт" зазначено прізвище, ім`я та по батькові відповідача з датою та роком його народження, ідентифікаційним номером та паспортними даними у вигляді серії паспорта серії НОМЕР_2 , а також номер телефону відповідача та Е-mail: НОМЕР_6 , рахунок позичальника: НОМЕР_1 , однак, як вбачається з довідки від 25.02.2025що міститься в матеріалах справи, ТОВ"Платежі онлайн" як технологічний оператор платіжних послуг, повідомляє що на сайті Торговиця через платіжний сервіс "Платон" була проведена успішна транзакція на суму 2000 грн. на картку НОМЕР_1 , що відрізняється від номера картки у договорі. Також зазначено електронний підпис, вчинений за допомогою електронних засобів, що має літери та цифри KL2739.
Наведена в договорі електронна адреса, на яку, відсилалася ТОВ "Займер" пропозиція укласти електронний договір, а також згода останнього про її прийняття (акцепт), підписана одноразовим ідентифікатором, який відповідач повинен був використати для підтвердження підписання кредитного договору, за відкритою інформацією в мережі інтернет належить компанії CLY Платежі онлайн, а не відповідачеві, як фізичній особі. Зазначене виключає можливість отримання відповідачем як пропозиції від кредитора укласти договір, так і надіслання у зворотньому зв`язку через таку електронну пошту погодження з пропозицією.
З Інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №1161/02 від 25.02.2025 року вбачається, що 2019-12-03 о 21:20:04 на карту № НОМЕР_1 було зараховано 2000 грн. з описом «видача кредиту №896025».
Ухвалою суду від 19.02.2026 року в Акціонерного товариства «А-Банк» було витребувано письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме, чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) платіжна картка номер НОМЕР_8 у АТ «А-Банк», та чи емітувалась у АТ «А-Банк» будь-яка інша платіжна карта на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_7 ) у період з 01.12.2019р. по 29.07.2025р. 
Як вбачається із відповіді по виконанні ухвали що надійшла на адресу суду вих.22.04.2026р. №28152/47-260421/506-БТ Акціонерного товариства «А-Банк» картковий рахунок 432335хххххх1027 не належить громадянину/особі ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_7 )
Тобто банківська картка такого банку з номером НОМЕР_8 , як про це зазначено у договорі про надання фінансового кредиту №96025 від 03 грудня 2019 року на яку ТОВ "Займер", нібито, перераховувало кошти, ОСОБА_1 ніколи не належала та на його ім`я не відкривалась.
Зазначене виключає можливість отримання відповідачем як пропозиції від кредитора укласти договір, так і надіслання у зворотньому зв`язку через таку електронну пошту погодження з пропозицією.
З урахуванням наведеного, суд, доходить висновку, що такі докази спростовують наявність договірних відносин з відповідачем ОСОБА_1 , зокрема, у ТОВ "Займер".
Матеріали справи також не містять письмових доказів,що через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ "Займер" відповідач подавав заявку на отримання кредиту та на підтвердження умов отримання кредиту натискав відповідну кнопку в електронному вигляді, після чого ТОВ "Займер" повинен був надіслати відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який відповідач би використав для підтвердження підписання кредитного договору, щоб підтверджувало укладення кредитного договору у запропонованій формі між ТОВ "Займер" та відповідачем щоб відповідало внутрішній волі останнього.
Суд, враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
В силу п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).
Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували момент переходу цих прав.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Суд, встановивши, що відповідачем не отримувалась пропозиція укладання кредитного договору та не надано ним погодження на таку пропозицію, враховуючи неналежну відповідачеві банківську картку, як і відсутність доказів отримання відповідачем грошових коштів, хоча б у розмірі 2 000 грн, як про це наголошує позивач у позові, враховуючи неналежність йому банківської картки, на яку були перераховані кошти та яка відрізняється по номеру що зазначена у договорі, вважає, що відповідачем не виконані дії, передбачені ст. 11,12 ЗУ "Про електронну комерцію", внаслідок чого кредитний договір, наданий позивачем до позову є таким, що не був укладений між ТОВ "Займер" та відповідачем ОСОБА_1 , а, відтак, і не має правових наслідків, що прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.
За наведених обставин суд доходить висновку, що матеріали справи не містять доказів укладання кредитного договору ТОВ "Займер" та ОСОБА_1 , а також передання кредитних коштів відповідачеві ТОВ "Займер", що свідчить про відсутність переходу до правонаступника ТОВ "Займер", яким у цій справі є позивач, матеріального права, а, відтак і права вимоги до ОСОБА_1 , що є підставою для відмови у задоволенні позову у цілому.
Ненадання позивачем належних та достатніх доказів укладання кредитного договору та передання відповідачеві грошових коштів, не можна вважати доведеним укладання кредитного договору з відповідачем у відповідності до вищенаведених норм діючого законодавства.
На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог в цілому, суд вважає, що судовий збір за подання позову належить віднести на рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 19, 81, 89, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 96025 від 03.12.2019 року - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 
юридична адреса: 04080, м. Київ вул. Кирилівська, буд 82, офіс,7

Відповідач: ОСОБА_1 
зареєстрований за адресою: 
АДРЕСА_3 .

Суддя: Швед Н.П.