ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.07.2026	Справа № 910/4854/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали господарської справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНОРТЕК" (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17, нежитлове приміщення 417, ідентифікаційний код 42144136)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАВТОАЛЬЯНС" (02125, м. Київ, вул. Старосільська, буд. 1, ідентифікаційний код 40395093)
про стягнення 736 878, 46 грн,

Представники сторін: не викликались 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СОНОРТЕК" (далі – позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАВТОАЛЬЯНС" (далі – відповідач) про стягнення 736 878, 46 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання укладеного між сторонами договору № 202309/2 від 01.09.2023 (далі – договір) позивач належним чином організував та надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги з супроводження контейнерів MRKU4636503, MSKU1662120, TCKU7135605, TLLU6896966; PONU8229982, MRSU3501698, TCNU2533196, TCNU8058690; CIPU5230723, HASU4502852; CIPU5230723, HASU4502852; MRSU4920298, MSKU0370994; MRSU6310648, MRKU4097799, MRSU3877089, MSKU1482010; CAIU7581038; TCNU8155581; MSMU4881421, MSDU7639009; UETU5600817, MSMU7749213, FCIU8047452, MSCU5394921, FFAU2593905, CAAU5790756;TEMU6897220, MSMU8221154, GLDU0799114, TRHU8358767, BMOU6593820, FFAU3945209;SEGU4200388, MSMU7773586, SEKU6808068, MSDU6795516, MSMU6353980, TCNU9100515, FFAU5850674, CAIU4712052, CAAU6913979; SEGU4200388, MSMU7773586, SEKU6808068, MSDU6795516, MSMU6353980, TCNU9100515, FFAU5850674, CAIU4712052, CAAU6913979. При цьому, у процесі виконання зобов`язань за договором у позивача виникли додаткові витрати, понесені в інтересах відповідача, однак останнім відшкодування таких витрат не здійснено, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення 736 878,46 грн заборгованості.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
19.05.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАВТОАЛЬЯНС" подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем до складу наданих послуг безпідставно включено витрати на штрафні санкції за понаднормове навантаження т/з, відшкодування витрат на простій тощо, які фактично є компенсацією збитків, водночас саме бездіяльність позивача та третіх осіб призвела до необхідності здійснення цих платежів, крім того виникнення витрат у 2024 році, а пред`явлення їх в 2026 році створюють об`єктивні сумніви в їх існуванні.
Також у відзиві відповідачем заявлено клопотання про витребування доказів.
26.05.2026 (сформовано 25.05.2026) через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про продовження строку для подання відповіді на відзив до 03.06.2026.
26.05.2026 відповідачем подано заперечення на клопотання (заяву) позивача про продовження строку для подання відповіді на відзив.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2026 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів від 19.05.2026, продовжено позивачу строк для подання відповіді на відзив до 03.06.2026 включно.
03.06.2026 (зареєстровано 04.06.2026) через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАВТОАЛЬЯНС" подано відповідь на відзив, у якій позивач зазначає про безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві, оскільки експедитором дотримано обов`язок щодо документального підтвердження витрат, понесених в інтересах клієнта в цілях виконання договору, при цьому зміна отримувача вантажу у CMR-накладних за заявкою замовника не звільняє відповідача від обов`язку оплатити витрати; причиною простоїв стали затримки на стороні замовника (несвоєчасна подача документів, зміна маршруту, заміна отримувача тощо); відповідачем не висловлено заперечень щодо розміру витрат після виставлення рахунків; залучення субперевізників здійснювалося для виконання договору та в інтересах позивача.
05.06.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАВТОАЛЬЯНС" подано заперечення (на відповідь на відзив), у яких відповідач додатково наголошує на тому, що позивачем не надано доказів узгодження у встановлені терміни планів перевезень вантажів відповідними видами транспорту, планів подач транспорту, не надано доказів ведення оперативного обліку прибуття та відправлення вантажів, не надано доказів надання замовнику необхідної інформації про просування вантажу та pyx транспортних засобів.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:
01.09.2023 між позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "СОНОРТЕК" (далі – експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАВТОАЛЬЯНС" (далі – замовник) укладено договір з надання транспортно-експедиторських послуг №202309/2 (далі – договір), за умовами пункту 1.1. якого згідно цього договору одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату та за рахунок другої сторони (замовник) виконати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних із перевезенням вантажів замовника, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу замовника.
Відповідно до підпункту 2.2.4. пункту 2.2. договору експедитор має право отримувати від замовника відшкодування додаткових витрат, які виникли у експедитора при виконанні договору, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах замовника.
Пунктом 2.3. погоджено, що замовник зобов`язується, зокрема: 
оплатити експедитору вартість зберігання в портах відвантаження, прибуття, а також вантажу перевалки, демередж/детеншн (штраф за наднормативне використання контейнерного обладнання) відповідно до рахунків портів, морських перевізників/їх агентів (підпункт 2.3.15. договору);
у разі невиконання замовником (у тому числі його службовцями, вантажовідправником/вантажоодержувачем, контрагентами або субпідрядниками) обов`язків, передбачених п. 2.3.8. цього договору, оплатити експедитору штраф з розрахунку гривневого еквівалента 50,00 доларів США за кожну одиницю автотранспорту за кожен день прострочення у випадку внутрішніх перевезень в Україні, та 100 доларів США за кожну одиницю автотранспорту за кожен день прострочення у випадку міжнародних перевезень; 
оплатити послуги експедитора, а також відшкодувати витрати, затрати, штрафи та інші платежі, понесені експедитором в інтересах клієнта (підпункт 2.3.16. договору).
Згідно з пунктом 3.1. договору у разі виникнення у експедитора додаткових витрат, оплати штрафів та проведення інших платежів в інтересах замовника і пов`язаних з виконанням цього договору, експедитор виставляє замовнику додатковий рахунок, який підлягає оплаті замовником в термін, передбачений п. 3.2. цього договору.
Відповідно до пункту 3.2. договору замовник оплачує рахунок у повній узгодженій сумі вартості перевезення та сервісу на підставі виставленого експедитором рахунку протягом 2 (двох) банківських днів. Вартість банківського переказу оплачується замовником.
За умовами пункту 3.3. договору вартість послуг експедитора узгоджується сторонами в додатках/заявках/рахунках, які є невід`ємною частиною договору. Розмір додаткових витрат, затрат, інших платежів, які необхідно зробити експедитору для виконання своїх обов`язків за договором в інтересах замовника, узгоджуються сторонами в додатках/заявках/рахунках до договору або шляхом обміну оригінальними листами, факсимільними і електронними повідомленнями.
Після завершення надання послуг експедитор оформлює в 2-х примірниках акт прийому-здачі наданих послуг (виконаних робіт), (далі – акт). Сторони погодились, що акт, підписаний уповноваженими представниками сторін та засвідчений печатками сторін, документом, що підтверджує факт належного надання послуг (виконання робіт) експедитором (пункт 3.5. договору).
Експедитор направляє рахунок та проект акту на електронну адресу замовника, яка вказана у розділі 8 договору (пункт 3.6. договору).
Як вбачається з матеріалів справи, і не заперечується відповідачем, на виконання умов договору позивач належним чином організував та надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги із супроводження контейнерів MRKU4636503, MSKU1662120, TCKU7135605, TLLU6896966; PONU8229982, MRSU3501698, TCNU2533196, TCNU8058690; CIPU5230723, HASU4502852; CIPU5230723, HASU4502852; MRSU4920298, MSKU0370994; MRSU6310648, MRKU4097799, MRSU3877089, MSKU1482010; CAIU7581038; TCNU8155581; MSMU4881421, MSDU7639009; UETU5600817, MSMU7749213, FCIU8047452, MSCU5394921, FFAU2593905, CAAU5790756;TEMU6897220, MSMU8221154, GLDU0799114, TRHU8358767, BMOU6593820, FFAU3945209;SEGU4200388, MSMU7773586, SEKU6808068, MSDU6795516, MSMU6353980, TCNU9100515, FFAU5850674, CAIU4712052, CAAU6913979; SEGU4200388, MSMU7773586, SEKU6808068, MSDU6795516, MSMU6353980, TCNU9100515, FFAU5850674, CAIU4712052, CAAU6913979.
Позивач зазначає, що в процесі виконання зобов`язань за договором у нього виникли додаткові витрати в загальній сумі 736 878, 46 грн, понесені в інтересах відповідача, зокрема щодо зберігання вантажу за межами України, за демередж, за понаднормове використання автотранспорту, штрафні санкції за простій автомобіля на користь перевізників, які відповідно до підпунктів 2.2.4, 2.3.15, 2.3.16 пункту 2.3. та пунктів 3.1 – 3.3 договору, підлягають відшкодуванню замовником. 
Так, позивачем були виставлені рахунки на оплату додаткових витрат на загальну суму 736 878, 46 грн, а саме:
- рахунок № 260 від 30.12.2025 на суму 66 654, 08 грн, на відшкодування штрафних санкцій за простій автомобіля по контейнерах MRKU4636503, MSKU1662120, TCKU7135605, TLLU6896966;
- рахунок № 271 від 30.12.2025 на суму 91 015, 32 грн на відшкодування штрафних санкцій за простій автомобіля по контейнерах PONU8229982, MRSU3501698, TCNU2533196, TCNU8058690;
- рахунок № 277 від 30.12.2025 на суму 45 507, 66 грн на відшкодування штрафних санкцій за простій автомобіля по контейнерах CIPU5230723, HASU4502852;
- рахунок № 280 від 30.12.2025 на суму 57 446, 83 грн на відшкодування штрафних санкцій за простій автомобіля по контейнерах CIPU5230723, HASU4502852;
- рахунок № 283 від 30.12.2025 на суму 74 387, 16 грн на відшкодування витрат за поднормове використання автотранспорту по контейнерах MRSU4920298, MSKU0370994;
- рахунок № 294 від 30.12.2025 на суму 20 595, 06 грн на відшкодування витрат за понаднормове використання автотранспорту по контейнерах MRSU6310648, MRKU4097799, MRSU3877089, MSKU1482010;
- рахунок № 298 від 24.12.2025 на суму 17 686, 40 грн, на відшкодування витрат за демередж контейнера CAIU7581038; 
- рахунок № 299 від 24.12.2025 на суму 24 396, 84 грн, на відшкодування витрат за демередж по контейнеру TCNU8155581;
- рахунок № 300 від 24.12.2025 на суму 7 802,83 грн, на відшкодування витрат за демередж по контейнерах MSMU4881421, MSDU7639009; 
- рахунок № 309 від 31.12.2025 на суму 137 299, 27 грн, на відшкодування витрат при зберіганні вантажу за межами України по контейнерах UETU5600817, MSMU7749213, FCIU8047452, MSCU5394921, FFAU2593905, CAAU5790756; 
- рахунок № 310 від 31.12.2025 на суму 33 281, 39 грн, на відшкодування витрат за демередж по контейнерах TEMU6897220, MSMU8221154, GLDU0799114, TRHU8358767, BMOU6593820, FFAU3945209; 
- рахунок № 4 від 27.01.2026 на суму 160 805, 62 грн на відшкодування витрат за демередж по контейнерах SEGU4200388, MSMU7773586, SEKU6808068, MSDU6795516, MSMU6353980, TCNU9100515, FFAU5850674, CAIU4712052, CAAU6913979 та на відшкодування витрат при зберіганні вантажу за межами України SEGU4200388, MSMU7773586, SEKU6808068, MSDU6795516, MSMU6353980, TCNU9100515, FFAU5850674, CAIU4712052, CAAU6913979.
Про фактичне понесення відповідних витрат експедитором свідчать наявні у матеріалах справи: договори, укладені з перевізниками, CMR-накладні, рахунки перевізників, акти про простої (картки простоїв), платіжні інструкції, зокрема:
- по рахункам № 260 від 30.12.2025, 271 від 30.12.2025, 277 від 30.12.2025: договір №011124-Д від 01.11.2024, (укладений з ТОВ "Олімп А.С."), CMR-накладні №3, 4, 5, 6 від 10.12.2024, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), платіжні інструкції 1459 від 17.07.2025, 1324 від 26.05.2025, 1376 від 29.05.2025, 1391 від 09.06.2025;
- по рахунку № 280: договори-заявки, укладені : з ТОВ "А-Бетон" (93 від 22.04.2024), з ФОП Карапиш (280923 від 28.09.2023), з ФОП Ільїн (88 від 22.08.2024), з ФОП Шубенко (91 від 22.04.2024), з ФОП Шостак (86 від 19.08.2024); картки простоїв, рахунки та акти перевізників; платіжні інструкції 832 від 18.10.2024, 971 від 16.12.2024;
- по рахунку № 283: рахунки та акти від ТОВ "Транс-Логістик" (188ш від 15.08.2024 та 189ш від 15.09.2024), платіжна інструкція 831 від 18.10.2024;
- по рахунку № 294: рахунок-фактура ТОВ "ВС Сервіс" № СФ-000022 від 30.08.2024 та рахунок ТОВ "СК Транс" № 100 від 30.08.2024, платіжні інструкції №768 від 20.09.2024, №776 від 26.09.2024, №779 від 27.09.2024, №803 від 03.10.2024, №804 від 04.10.2024, №810 від 09.10.2024, №851 від 28.10.2024, №864 від 01.11.2024, №958 від 16.12.2024;
- по рахункам № 298, 299, 300, 309, 310, 4: договір, укладений з ТОВ "МШК Україна" №S00416 від 26.06.2023, рахунки-акти МШК, платіжні інструкції 452 від 09.05.2024, 153 від 04.12.2023.
08.03.2026 рахунки № 260 від 30.12.2025; 271 від 30.12.2025; 277 від 30.12.2025; 280 від 30.12.2025; 283 від 30.12.2025; 294 від 30.12.2025; 298 від 24.12.2025; 299 від 24.12.2025; 300 від 24.12.2025; 309 від 31.12.2025; 310 від 31.12.2025 та 4 від 27.01.2026 разом з відповідними актами наданих послуг були направлені позивачем на електронну пошту відповідача, відповідно до умов пункту 3.6. договору.
Позаяк, замовник отримані рахунки не оплатив, акти наданих послуг не підписав та будь-яких обґрунтованих заперечень не надав, 30.03.2026 позивач направив відповідачу претензію про сплату заборгованості у розмірі 736 878, 46 грн, яка залишена останнім без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Відповідач, в свою чергу, заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши у відзиві, що витрати на штрафні санкції за понаднормове навантаження т/з, відшкодування витрат на простій тощо фактично є компенсацією збитків, а їх включення позивачем до складу наданих послуг є безпідставним. Водночас, саме бездіяльність позивача та третіх осіб призвела до необхідності здійснення цих платежів; позивачем не надано доказів узгодження у встановлені терміни планів перевезень вантажів відповідними видами транспорту, планів подач транспорту, доказів ведення оперативного обліку прибуття та відправлення вантажів, доказів надання замовнику необхідної інформації про просування вантажу та pyx транспортних засобів. На думку відповідача, виникнення витрат у 2024 році, а пред`явлення їх в 2026 році створюють об`єктивні сумніви в їх існуванні.
Позивач у відповіді на відзив наголошує на тому, що експедитором дотримано обов`язок щодо документального підтвердження витрат, понесених в інтересах клієнта в цілях виконання договору; причиною простоїв стали затримки на стороні замовника (несвоєчасна подача документів, зміна маршруту, заміна отримувача тощо); відповідачем не висловлено заперечень щодо розміру витрат після виставлення рахунків.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Частиною 1 ст. 929 ЦК України та частиною 1 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням (абз. 2 ч. 1 ст. 929 ЦК України).
Отже, транспортне експедирування є видом господарської діяльності, спрямованої на організацію процесу перевезення вантажів. Експедитор є таким суб`єктом господарювання, функціональне призначення якого полягає в організації та сприянні здійсненню процесу вантажів. Експедитором може бути, як суб`єкт господарювання (транспортно-експедиційна організація), так і безпосередньо перевізник. Транспортне експедирування - це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях.
Клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування (ч. 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність").
При цьому, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (стаття 931 ЦК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.
Статтями 626, 627 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.
Пунктом 2.3. передбачено, що замовник зобов`язується, зокрема: оплатити експедитору вартість зберігання в портах відвантаження, прибуття, а також вантажу перевалки, демередж/детеншн (штраф за наднормативне використання контейнерного обладнання) відповідно до рахунків портів, морських перевізників/їх агентів (підпункт 2.3.15. договору); оплатити послуги експедитора, а також відшкодувати витрати, затрати, штрафи та інші платежі, понесені експедитором в інтересах клієнта (підпункт 2.3.16. договору).
Пунктом 3.1. договору погоджено, що у разі виникнення у експедитора додаткових витрат, оплати штрафів та проведення інших платежів в інтересах замовника і пов`язаних з виконанням цього договору, експедитор виставляє замовнику додатковий рахунок, який підлягає оплаті замовником в термін, передбачений п. 3.2. цього договору.
При цьому, розмір додаткових витрат, затрат, інших платежів, які необхідно зробити експедитору для виконання своїх обов`язків за договором в інтересах замовника, узгоджуються сторонами в додатках/заявках/рахунках до договору або шляхом обміну оригінальними листами, факсимільними і електронними повідомленнями (пункт 3.3. договору).
08.03.2026 позивач, в порядку, передбаченому пунктом 3.6. договору, направив відповідачу електронний лист із доданими рахунками: № 260 від 30.12.2025; 271 від 30.12.2025; 277 від 30.12.2025; 280 від 30.12.2025; 283 від 30.12.2025; 294 від 30.12.2025; 298 від 24.12.2025; 299 від 24.12.2025; 300 від 24.12.2025; 309 від 31.12.2025; 310 від 31.12.2025 та 4 від 27.01.2026 разом з відповідними актами наданих послуг, в межах фактично понесених витрат.
Як зазначено вище, відповідачем надано суду докази на підтвердження розміру понесених ним витрат в сумі 736 878, 46 грн. 
В свою чергу, позивач після отримання 08.03.2026 рахунків на оплату додаткових витрат своїх заперечень щодо обґрунтованості їх розміру не надав, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) не підписав.
Разом з цим суд зазначає, що виставлення рахунків на оплату додаткових витрат у 2026, які понесені експедитором під час надання послуг у 2024 році, не звільняє замовника від його обов`язку, передбаченого пунктом 2.3. договору, відшкодувати такі витрати.
Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що витрати в сумі 736 878, 46 грн не були понесені експедитором в інтересах замовника.
Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 3.2. договору встановлено, що замовник оплачує рахунок у повній узгодженій сумі вартості перевезення та сервісу на підставі виставленого експедитором рахунку протягом 2 (двох) банківських днів. Вартість банківського переказу оплачується замовником.
Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту пункту 3.2. договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг (відшкодування витрат) на момент розгляду справи настав.
Втім, відповідач, у встановлений строк, своїх зобов`язань з відшкодування понесених експедитором додаткових витрат не виконав.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині відшкодування витрат експедитора підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 736 878, 46 грн.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі “Проніна проти України”, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини “Серявін та інші проти України” (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про належне виконання свого обов`язку чи відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.
Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАВТОАЛЬЯНС" (02125, м. Київ, вул. Старосільська, буд. 1, ідентифікаційний код 40395093) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНОРТЕК" (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17, нежитлове приміщення 417, ідентифікаційний код 42144136) заборгованість у розмірі 736 878 грн 46 коп. та витрати по сплаті судового збору 8 842 грн 54 коп.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.07.2026.

Суддя Л. Г. Пукшин