Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
11 вересня 2026 року №520/25852/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу № 520/25852/26 за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в належному розмірі за період із 01.01.2016 по 29.09.2016.
- зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період із 01.01.2016 по 29.09.2016 - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України в період із 01.10.2015 по 29.09.2016. На звернення адвоката позивача листом № 82-П-561-Аз від 07.08.2026 Центральний архівний відділ Національної гвардії України надав особові картки нарахованого та виплаченого грошового забезпечення. Відповідно до змісту наданого листа та доданих додатків за період проходження позивачем військової служби з 01.01.2016 по 29.09.2016 позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - січень 2008.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі № 520/25852/26; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні); зобов`язано відповідача надати суду належним чином засвідчені копії всіх наявних в нього доказів, що стосуються предмету спору; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
07 вересня 2026 до суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України на позовну заяву, в якому відповідач просить урахувати викладені заперечення та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач заявив, що позовні вимоги, викладені у позовній заяві, не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими. Також відповідач зазначив, що Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України визнає факт проходження позивачем військової служби у військовій частині в спірний період, а саме з 01.10.2015 по 29.09.2016. Зазначив, що спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», а також Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, і що цими актами встановлено два способи проведення індексації: перший - шляхом збільшення розміру грошового доходу на розмір збільшення споживчих цін, який проводиться вже після подорожчання, і другий - шляхом підвищення розміру грошового доходу випереджаючим шляхом, тобто ще до того, як відбудеться подорожчання, враховуючи прогнозний рівень інфляції. Відповідач зазначив дослівно: «Враховуючи, що у нашому випадку посадовий оклад з січня 2008 року по березень 2018 року не змінювався, то розрахунок здійснюється саме за правилами додатку 2 до Порядку № 1078».
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 01.10.2015 № 199 ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом з 01.10.2015 та призначенням на посаду номером обслуги 1-го орудійного розрахунку 2-го гаубичного артилерійського взводу 1-ї гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Цим самим наказом установлено посадовий оклад 530 гривень за 2 тарифним розрядом, а також, згідно з наказом Міністра внутрішніх справ України від 04.07.2014 № 638 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам», установлено та наказано виплачувати з 01 жовтня 2015 року надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 29.09.2016 № 209 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку з переміщенням для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 29 вересня 2016 року. Цим самим наказом, згідно з наказом Міністра внутрішніх справ України від 04.07.2014 № 638, наказано виплатити премію за період з 01 по 28 вересня 2016 року у розмірі 680 відсотків від посадового окладу, а згідно з наказом Міністра внутрішніх справ України від 23.01.2015 № 72 - виплатити додаткову грошову винагороду у розмірі 75 відсотків від місячного грошового забезпечення з 01 по 28 вересня 2016 року.
Листом Центрального архівного відділу Національної гвардії України № 82-П-561-Аз від 07.08.2026 на адвокатський запит представника позивача надіслано копії витягів з наказів № 199 від 01.10.2015 року, № 209 від 29.09.2016 року, № 167 від 27.07.2017 року, № 288 від 01.12.2021 року та копії карток на грошове забезпечення за 2015-2017, 2021-2023 роки за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , Національній академії Національної гвардії України, військовій частині НОМЕР_5 , у яких зазначено усі види грошового забезпечення, щомісячні додаткові грошові винагороди, виплати індексації, відпустки, тарифний розряд. Цим самим листом повідомлено, що до компетенції Центрального архівного відділу Національної гвардії України не входить нарахування пенсії, індексації, надбавок, доплат та здійснення відповідних розрахунків.
Факт проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України в період з 01.10.2015 по 29.09.2016 відповідач визнав у пункті 3.1 відзиву на позовну заяву. Обставина ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.09.2016 відповідачем не спростована: доказів нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період відповідач суду не надав.
Згідно з частиною 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).
Статтею 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статті 3 Закону № 1282-ХІІ індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
У відповідності до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 6 Закону № 1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Пунктом 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній з 15.12.2015) передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 77, застосовується з 01.01.2016) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
За змістом пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Відповідно до абзаців 1 - 6 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, який застосовується з 01.12.2015) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Механізм індексації має універсальний характер й індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. В свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20).
Тобто сума індексації грошового забезпечення відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17 та від 23.10.2019 у справі № 825/1832/17.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015, містив поняття «базовий місяць». Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій, виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової. Тож до 01.12.2015 новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.
На ці особливості правового регулювання обчислення індексації грошового доходу Верховний Суд звертав увагу у постанові від 19.05.2022 у справі № 200/3859/21.
09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013). Пунктом 2 Постанови № 1013 були внесені зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, які передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. За змістом пункту 6 постанови № 1013 цей акт застосовується з 01.12.2015.
Отже, Постановою № 1013 з 01.12.2015 були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Пунктом 3 цієї постанови вирішено підвищити розміри посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також переглянути постійні додаткові виплати, щоб розмір підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається із січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою № 1013.
У цьому контексті системний та цільовий способи тлумачення норм Постанови № 1013 дають суду підстави дійти висновку про те, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації саме заробітної плати працівникам, яким були підвищені оклади з 01 грудня 2015 року.
Водночас норми Постанови № 1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а отже січень 2016 року не став для них «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)», з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення, для цілей застосування Порядку № 1078 (зі змінами, внесеними Постановою № 1013).
Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у пункті 58 постанови від 21.03.2023 у справі № 620/7687/21, пункті 62 постанови від 22.03.2023 у справі № 380/1730/22.
Порівняльний аналіз положень пунктів 5, 10-1, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення свідчить про те, що внаслідок змін, запроваджених Постановою № 1013, з 01.12.2015 діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Для проведення індексації з 01.12.2015 замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст. Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож із 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.
Водночас, на що звертав увагу Верховний Суд у справі № 420/9187/21, вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.
Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача, як військовослужбовця, з 01.12.2015 не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової. Із 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку позивач займав.
Оклад за посадою позивача в період із 01.01.2008 до 01.03.2018 був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Наступне підвищення окладів військовослужбовців відбулося 01 березня 2018 року, після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Тож з огляду на місяць підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 саме січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким і слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача за спірний період.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 380/5811/21.
Слід також зазначити, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки. Зазначені висновки Верховний Суд виклав у постановах від 29.11.2021 року у справі № 120/313/20-а, від 26.01.2022 року у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 року у справі № 420/3593/20, від 09.06.2022 року у справі № 600/524/21-а.
Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.
Доводи відповідача, наведені у пунктах 4.8 - 4.11 відзиву, суд відхиляє як такі, що не спростовують позовних вимог, а навпаки їх підтверджують. Відповідач у пункті 4.8 відзиву сам стверджує, що з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець; у пункті 4.9 відзиву - що розміри грошового забезпечення військовослужбовців у спірному періоді визначались постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294, яка була чинною з 01.01.2008 та діяла до 01.03.2018; а в пункті 4.10 відзиву дійшов дослівно такого висновку: «Отже, для розрахунку індексації грошових доходів позивача за період з 01.01.2016 по 29.09.2016 місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 є січень 2008 року (базовий місяць або місяць підвищення доходу)», з посиланням у пункті 4.11 відзиву на постанову Верховного Суду від 05.02.2024 у справі № 360/383/23.
Наведене свідчить, що між сторонами відсутній спір щодо визначення січня 2008 року місяцем, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.01.2016 по 29.09.2016. Ця обставина визнана відповідачем у заяві по суті справи в розумінні частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності визнання цієї обставини суд не має, а отже така обставина не підлягає доказуванню. Позиція відповідача в цій частині збігається з викладеним вище висновком суду.
Доводи відповідача, наведені у пунктах 4.1 - 4.4 відзиву, про існування двох способів проведення індексації та про застосування у цьому випадку правил додатка 2 до Порядку № 1078 суд відхиляє, оскільки такі доводи позовних вимог не спростовують. Відповідач сам зазначив у пункті 4.3.1 відзиву дослівно: «Враховуючи, що у нашому випадку посадовий оклад з січня 2008 року по березень 2018 року не змінювався, то розрахунок здійснюється саме за правилами додатку 2 до Порядку № 1078». Тобто відповідач визнає і незмінність посадового окладу у спірному періоді, і те, який саме порядок обчислення сум індексації підлягав застосуванню, проте жодного розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за правилами, які сам відповідач вважає належними, до суду не подав.
Доводи відповідача, наведені у пунктах 4.5 - 4.7, 4.12, 4.13 та 4.15 відзиву, про те, що командування Національної гвардії України використовувало другий (випереджаючий) спосіб індексації, підвищуючи грошове забезпечення шляхом збільшення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема премії, або нарахування інших виплат, суд відхиляє з таких підстав.
По-перше, за абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. Відповідач у пункті 4.3.1 відзиву сам визнав, що посадовий оклад позивача з січня 2008 року по березень 2018 року не змінювався. Отже, збільшення інших складових грошового забезпечення позивача у спірному періоді не могло і не може зменшувати суму індексації грошового забезпечення позивача.
По-друге, за частиною 5 статті 4 Закону № 1282-ХІІ у разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Жодного доказу того, що грошове забезпечення позивача було підвищено саме з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, відповідач суду не надав. Наказ Міністра внутрішніх справ України від 23.01.2015 № 72, на який посилається відповідач у пункті 4.13 відзиву, такої мети виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не визначає, а самі по собі твердження відповідача про наміри командування підвищити грошові доходи військовослужбовців доказами не є.
По-третє, відповідач у пункті 4.14 відзиву дослівно зазначив: «Така щомісячна виплата не входила до складу грошового забезпечення військовослужбовця, яке було запроваджено постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294, а регулювалась іншою постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889». Виплата, яка за визнанням самого відповідача не входила до складу грошового забезпечення військовослужбовця, не може зараховуватися в рахунок індексації грошового забезпечення і не може підміняти собою індексацію грошового забезпечення, оскільки предметом індексації за пунктом 2 Порядку № 1078 є саме грошове забезпечення військовослужбовця.
Довід відповідача, наведений у пункті 4.15 відзиву, про те, що позивачеві в період з 01.02.2016 по 29.09.2016 щомісячно виплачувалась додаткова грошова винагорода в розмірі, який перевищує індексацію грошового забезпечення у відповідні періоди, суд відхиляє як необґрунтований. Цей довід є твердженням про співвідношення двох числових величин, проте відповідач не навів ані розміру щомісячної додаткової грошової винагороди за кожен місяць спірного періоду, ані розміру суми індексації грошового забезпечення позивача за ті самі місяці, ані порівняння цих величин. Розрахунку, який підтверджував би це твердження, відповідач до суду не подав. Крім того, вказаний довід не охоплює січень 2016 року, який входить до спірного періоду.
Доводи відповідача, наведені у пунктах 4.16 та 4.17 відзиву, про те, що позивач отримував грошове забезпечення на рівні вищому, ніж військовослужбовці Національної гвардії України в інших військових частинах, що грошовий дохід позивача був підвищений на рівень, що значно перекривав вплив інфляційних процесів, і що позивач, користуючись формальним тлумаченням чинного законодавства, намагається отримати додаткові кошти за рахунок фонду оплати праці чинних військовослужбовців військової частини, суд відхиляє. Обов`язок нарахування та виплати індексації грошового забезпечення встановлений Законом № 1282-ХІІ і Порядком № 1078 та не поставлений у залежність ані від порівняння розміру грошового забезпечення однієї особи з розміром грошового забезпечення інших осіб, ані від міркувань справедливості розподілу фонду оплати праці. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд також зважає на те, що пунктом 4 ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2026 року відповідача зобов`язано надати суду належним чином засвідчені копії всіх наявних в нього доказів, що стосуються предмету спору. На виконання цієї вимоги відповідач подав лише довіреності, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і квитанції про надсилання відзиву іншим учасникам справи. Жодного розрахункового чи первинного документа щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення за спірний період відповідач суду не надав.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Правомірності бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.09.2016 відповідач не довів.
Окремо суд зазначає таке. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 29.09.2016 № 209 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 29 вересня 2016 року, а премію та щомісячну додаткову грошову винагороду цим самим наказом приписано виплатити за період з 01 по 28 вересня 2016 року. Разом з тим факт проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України саме в період з 01.10.2015 по 29.09.2016 відповідач визнав у пункті 3.1 відзиву на позовну заяву. Позовна вимога сформульована в зобов`язальній формі, без визначення сум, - нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум. Сума індексації за пунктом 4 та абзацом 1 пункту 5 Порядку № 1078 обчислюється від грошового забезпечення, яке підлягає індексації і яке фактично нараховане за відповідний місяць спірного періоду. За таких обставин зазначення в позовних вимогах кінцевої дати 29.09.2016 не перешкоджає виконанню рішення суду і не потребує звуження спірного періоду, оскільки обсяг нарахування визначається розміром грошового забезпечення, фактично нарахованого відповідачем позивачу в межах спірного періоду.
Пункт 1 прохальної частини позовної заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та пункт 4 прохальної частини позовної заяви про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» є процесуальними клопотаннями, які вирішені ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2026 року, а тому окремого вирішення при розгляді справи по суті не потребують.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.09.2016 та про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за цей період із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Решта доводів та аргументів сторін, наведених у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовує.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, пункт 29).
Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Формулюючи резолютивну частину рішення, суд зазначає, що позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення в належному розмірі, а зазначення в резолютивній частині січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, є конкретизацією способу захисту порушеного права, що випливає зі змісту заявленої вимоги та з установлених судом обставин, і не виходить за межі позовних вимог у розумінні частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2026 року позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір за подання позовної заяви позивачем не сплачувався. Доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не надали. За таких обставин судові витрати розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-78, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.09.2016 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.09.2016 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо рішення суду не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар