справа № 208/15363/24
провадження № 2/208/320/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 р.   м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського Дніпропетровської області у складі:  
головуючої судді: Кузнєцової А.С., 
за участю секретаря судового засідання: Вікторовської О.І., 
представника позивача: Присяжнюк А.В., (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Присяжнюк Анастасія Валеріївна до ОСОБА_2 , третя особа Управління – служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради (УССД), про позбавлення батьківських прав, -
В С Т А Н О В И В :
На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимогу – позбавити батьківських прав  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітньої доньки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 06 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2019 року у справі № 201/11701/18 шлюб було розірвано.
24.05.2024 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ у справі № 201/5823/24 про стягнення аліментів з батька на утримання доньки,  ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 його заробітку / доходу щомісячно. 17.07.2024 року Соборним ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито відносно ОСОБА_2 виконавче провадження з виконання судового наказу. Відповідач взагалі не сплачує аліменти і має борг за 7 місяців, що підтверджується довідкою Соборного ВДВС у місті Дніпрі від 06.11.2024 року (відомості на момент звернення до суду).
Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, тому позивач вважає таку поведінку ухилянням від виконання батьківських обов`язків та просить позбавити його батьківських прав відносно їх доньки.
Ухвалою судді Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області Кузнєцової А.С прийнято справу до свого провадження. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. 
Представник позивача Присяжнюк А.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Пояснила, що відповідач неодноразово погрожував позивачу та їх доньці, про що позивач неодноразово писала звернення до поліції.
Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що має бажання спілкуватись з дитиною та виховувати її, проте, колишня дружина позбавила його цієї можливості, коли вивезла доньку до Ізраїлю. 
Представник третьої особи Управління – служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради (уповноважена довіреністю) Якимчук В.І, у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при розгляді справи просила врахувати висновок від 29.07.2025 року. Позовні вимоги не підтримує.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.
Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.
06 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.
У шлюбі народилась донька ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серія    НОМЕР_1 від 21.02.2023 року (а.с. 13).
Згідно копії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2019 року у справі № 201/11701/18 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.10-12).
Згідно наказу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2024 р., з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15-16).
17.07.2024 року Соборним ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно ОСОБА_2 відкрите виконавче провадження з виконання судового наказу (а.с.17-18). 
Відповідач аліменти не сплачує, що підтверджується довідкою Соборного ВДВС у місті Дніпрі від 06.11.2024 року (а.с.19).
Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власницею квартири у АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 12.10.2021 року (а.с.14).
Відповідно до характеристики, виданої 24.10.2024 року в.о. директора Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 355 Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживала за адресою АДРЕСА_2 відвідувала КЗДО № 355 ДМР з 07.08.2017 року по 31.08.2022 року. У вихованні весь цей час приймала участь мама. За період відвідування дитячого закладу вихователі та співробітники дитячого садка, тата дівчинки не бачили та не спілкувались з ним; тато ні в телефонних розмовах, ні в соціальних месенджерах не звертався та не цікавився адаптаційним та повсякденним життям доньки (а.с.20).
Відповідно до характеристики учениці 3-Г класу Дніпровської гімназії № 35 Дніпровської міської ради від 25.10.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчалась в Дніпровській гімназії № 35 з 01.09.2022 року за індивідуальною (екстернатною) формою навчання. Тільки мама підтримує зв`язок з класним керівником, за потреби надає необхідну інформацію стосовно дитини (а.с.21).
Згідно довідки, виданої 09.09.2024 року ОСББ «ПЕРЕМОГА-130», батько не брав участі у житті дитини ОСОБА_3 і не проживає за вказаною адресою у АДРЕСА_3 , квартира (а.с.22).
Відносно ОСОБА_2 на підставі звернення ОСОБА_1 двічі складались протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, про що свідчать відповіді начальника Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.23, 24).
У наданому Управлінням – служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради висновку про доцільність\недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітньої доньки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено, що орган опіки та піклування не вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , оскільки 28.02.2025 року батько дитини, ОСОБА_2 написав пояснення до управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району ДМР, в якому зазначив, що проживає в м. Києві, а колишня дружина разом з донькою виїхали за кордон. Під час телефонної розмови з чоловіком встановлено, що він бажає спілкуватися з донькою ОСОБА_4 , але її від нього переховують, на телефонні дзвінки колишня дружина не відповідає. Враховуючи вищезазначене, служба у справах дітей вважає недоцільним позбавляти відповідача батьківських прав.
Відповідно до положення ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Частинами 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьківських обов`язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
У постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц викладено таку правову позицію, - позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічне зазначено в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.11.2017 року у справі №211/559/16-ц.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В судовому засіданні з належно допустимих письмових доказів встановлено, що тривалий час відповідач ОСОБА_2 не надає коштів на утримання доньки, не приділяє належну увагу вихованню доньки, жодного піклування про неї не проявляє, не цікавиться життям, про що свідчать характеристики з навчальних закладів. Також суд бере до уваги неодноразові звернення позивача до відділу поліції із заявами про скоєння чоловіком домашнього насильства відносно неї.
Суд, враховуючи вищевикладене, з огляду на дійсні обставини справи, критично ставиться до бажання відповідача виконувати батьківські обов`язки, оскільки на підтердження своєї позиції відповідачем не надано жодного доказу, який би вказував на таке бажання. Крім того, пасивна поведінка відповідача під час розгляду справи про позбавлення його батьківських щодо захисту своїх прав, свідчить про протилежне, а тому - приходить до переконання, що відповідач усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов`язками.
Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров`я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку по вихованню своєї доньки.
При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз`яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна, частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. В позовній заяві вимог щодо судового збору не заявлено.
На підставі ст. ст. 164-167, 180, 182, 191 СК України, керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Присяжнюк Анастасія Валеріївна до ОСОБА_2 , третя особа Управління – служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради (УССД), про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 23.07.2026 року.
Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає: Ізраіль;
- представник позивача адвокат Присяжнюк Анастасія Валеріївна, м.Буча, вул.Амосова 4-244;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;, проживє за адресою: АДРЕСА_5 ;
- третя особа - Управління – служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради (УССД), м. Дніпро, пл. Шевченка, буд. 7, ЄДРПОУ 23929260.

Суддя  А.С. Кузнєцова