ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2026 р. | м. Харків | Справа № 922/3559/23 (922/2009/26)

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Міньковського С.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом | Товариства з обмеженою відповідальністю "Полесадсервіс"
до | Товариства з обмеженою відповідальністю "Кострогор"
про | стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.09.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Полесадсервіс", код ЄДРПОУ 37298595; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бурлаченка Миколу Миколайовича (свідоцтво № 2069 від 20.12.2022). 
Постановою Господарського суду Харківської області від 12.11.2024 року, ТОВ "Полесадсервіс" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бурлаченко М.М.
05.06.2026 до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Полесадсервіс" до ТОВ "Кострогор", в якій ліквідатор просить суд стягнути з ТОВ "Кострогор" на користь ТОВ "Полесадсервіс" заборгованість у сумі 60000,00 грн та судові витрати.
Свої позовні вимоги, ліквідатор ТОВ "Полесадсервіс" обґрунтовує тим, що згідно аналізу даних обліку банкрута, підтверджених банківськими виписками про рух грошових коштів на рахунках ТОВ "Полесадсервіс", ТОВ "Кострогор" має непогашену заборгованість перед ТОВ "Полесадсервіс" на загальну суму 60 000,00 грн, яка виникла з договору позики № 2/06-21 від 16.06.2021 року.
В провадженні Господарського суду Харківської області у складі судді Міньковського С.В. перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Полесадсервіс".
Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.06.2026 позовна заява в межах справи про банкрутство (вхідний номер 2009/26 від 05.06.2026) передана на розгляд судді Міньковському С.В.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.06.2026 року прийнято позовну заяву ліквідатора ТОВ "Полесадсервіс" до розгляду та відкрито провадження за №922/2009/26 в межах справи №922/3559/23; відкрито провадження у справі №922/3559/23 (922/2009/26); ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
30.06.2026 року на адресу суду від ТОВ "Кострогор" надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що зобов`язання за договором позики № 2/06-21 від 16.06.2021 припинилося у зв`язку з укладенням 29.11.2021 договору про переведення боргу на ТОВ "ТЕРА РА". Також відповідач посилається на укладену 30.12.2021 між ТОВ "ТЕРА РА" та ТОВ "Полесадсервіс" угоду про залік взаємних вимог, якою зокрема, припинено договір про переведення боргу на суму 60 000,00 грн.
08.07.2026 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача щодо припинення зобов`язання за договором позики шляхом переведення боргу. Позивач зазначив, що договір про переведення боргу від 29.11.2021 укладено до настання строку повернення позики, а тому, на його думку, не міг породжувати правових наслідків та є нікчемним. Також позивач заперечив правове значення угоди про залік взаємних вимог від 30.12.2021, посилаючись на відсутність у ТОВ "Полесадсервіс" заборгованості перед ТОВ "ТЕРА РА" за договором купівлі-продажу №1722020 від 23.10.2020 та зазначив, що фактично ТОВ "ТЕРА РА" мало заборгованість перед ним за поставлений товар. У зв`язку з цим позивач вважав, що зобов`язання ТОВ "Кострогор" за договором позики не припинилося, а наведені відповідачем обставини не спростовують заявлених позовних вимог.
16.07.2026 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких відповідач заперечив доводи позивача щодо нікчемності договору переведення боргу від 29.11.2021 та відсутності заборгованості між ТОВ "Полесадсервіс" та ТОВ "ТЕРА РА". Відповідач зазначив, що договір переведення боргу укладений у належній формі та за згодою кредитора, а угода про залік взаємних вимог від 30.12.2021 є чинною. Також відповідач послався на відсутність належних первинних документів, які б підтверджували поставку товару ТОВ "ТЕРА РА" на суму, що перевищує здійснену передоплату, та просив відмовити у задоволенні позову.
Враховуючи те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за наявними у справі документами.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази сторонами, суд встановив наступне.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ВИСНОВОК СУДУ.

16 червня 2021 року між ТОВ "Кострогор" (Позичальник) та ТОВ "Полесадсервіс"(Позикодавець) укладено договір позики № 2/06-21.
Відповідно до пункту 1 зазначеного договору Позикодавець, керуючись статтями 1046-1052 Цивільного кодексу України, передає Позичальнику грошові кошти в сумі 60 000,00 грн, а Позичальник приймає зазначені кошти та зобов`язується повернути Позикодавцеві зазначену суму у строки, встановлені договором.
Згідно з пунктом 2.1 договору Позикодавець зобов`язується до 17 червня 2021 року внести 60 000,00 грн у касу Позичальника або на розрахунковий рахунок Позичальника.
Пунктом 2.2 договору визначено, що Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю фактично отриману суму позики по першій вимозі Позикодавця шляхом перерахування на рахунок Позикодавця або видати готівкою з каси в порядку, передбаченому статтею 1049 Цивільного кодексу України, але не пізніше 30 листопада 2021 року.
17.06.2021 ТОВ "Полесадсервіс" перерахувало на користь ТОВ "Кострогор" грошові кошти у сумі 60 000,00 грн із призначенням платежу "Надання позики згідно договору № 2/06-21 від 16.06.2021 року", що підтверджується банківською випискою АТ "Райффайзен Банк".
Отже, факт передачі грошових коштів за договором позики та виникнення відповідного зобов`язання ТОВ "Кострогор" перед ТОВ "Полесадсервіс" у розмірі 60000,00 грн сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи.
Разом з тим судом встановлено, що 29.11.2021 року між ТОВ "Кострогор" (Первісний боржник), ТОВ "ТЕРА РА" (Новий боржник) та ТОВ "Полесадсервіс"(Кредитор) укладено договір переведення боргу.
Відповідно до пункту 1.1 цього договору Первісний боржник має заборгованість перед Кредитором у сумі 60 000,00 грн, яка виникла на підставі договору позики від 16 червня 2021 року № 2/06-21.
Пунктом 1.2 договору Первісний боржник підтвердив обсяг та підстави Боргу, пунктом 1.3 передбачено переведення цього Боргу на Нового боржника в повному обсязі, а пунктом 1.4 визначено, що Кредитор не заперечує проти переведення Боргу.
Згідно з пунктом 1.5 договору Борг вважається переведеним на Нового боржника, а останній набуває статусу зобов`язаної особи перед Кредитором з моменту підписання договору.
Таким чином, зазначений правочин прямо визначає як підставу виникнення боргу - договір позики № 2/06-21 від 16.06.2021, так і його розмір - 60 000,00 грн, а також містить безпосередньо виражену згоду кредитора на заміну боржника. Договір підписаний усіма трьома сторонами, у тому числі ТОВ "Полесадсервіс"як кредитором.
Суд зазначає, що правовідносини щодо переведення боргу регулюються статтями 520-523 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Згідно зі статтею 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.
Отже, необхідною умовою переведення боргу є, зокрема, згода кредитора на заміну боржника. У даному випадку така згода була надана безпосередньо шляхом підписання кредитором договору переведення боргу від 29.11.2021.
При цьому суд враховує, що договір позики № 2/06-21 від 16.06.2021 укладений у простій письмовій формі, а договір переведення боргу від 29.11.2021 також укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, у зв`язку з чим вимоги щодо форми правочину про заміну боржника дотримані.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що укладення договору переведення боргу до настання строку виконання основного зобов`язання є юридично неможливим та не може породжувати правових наслідків.
Так, відповідно до пункту 2.2 договору позики кінцевий строк повернення коштів був визначений сторонами до 30 листопада 2021 року. Водночас договір переведення боргу укладено 29 листопада 2021 року.
Разом з тим ненастання на момент укладення договору переведення боргу встановленого строку виконання зобов`язання свідчить лише те, що на цей момент у первісного боржника не виникло прострочення виконання зобов`язання. Зазначена обставина сама по собі не свідчить про відсутність зобов`язання та не встановлює заборони на заміну боржника у такому зобов`язанні.
При цьому необхідно розмежовувати момент виникнення зобов`язання та момент настання строку його виконання. У даному випадку грошове зобов`язання виникло у зв`язку з фактичним отриманням ТОВ "Кострогор" 17.06.2021 грошових коштів у сумі 60 000,00 грн. Натомість 30.11.2021 сторонами було визначено кінцевий строк виконання вже існуючого зобов`язання.
Отже, станом на 29.11.2021 між ТОВ "Кострогор" та ТОВ "Полесадсервіс" існувало визначене за підставою та розміром грошове зобов`язання, яке було предметом договору переведення боргу, незважаючи на те, що строк його виконання на цю дату ще не настав.
Стаття 520 Цивільного кодексу України не містить положень, відповідно до яких переведення боргу можливе виключно після настання строку виконання відповідного зобов`язання, та не встановлює заборони на заміну боржника у зобов`язанні, строк виконання якого ще не настав.
Таким чином, сам по собі факт укладення договору переведення боргу за один день до настання кінцевого строку повернення позики не свідчить про його незаконність або неможливість породження ним правових наслідків.
Відповідно до частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Наслідком переведення боргу є заміна суб`єкта на стороні боржника у відповідному зобов`язанні. Тобто первісний боржник вибуває із зобов`язання, а новий боржник вступає у це зобов`язання, зберігаючи його зміст, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.
З огляду на те, що договором переведення боргу від 29.11.2021 прямо передбачено заміну ТОВ "Кострогор" на ТОВ "ТЕРА РА" у зобов`язанні щодо повернення 60 000,00 грн за договором позики № 2/06-21 від 16.06.2021, а кредитор ТОВ "Полесадсервіс" надав на це свою згоду, суд доходить висновку, що з моменту укладення договору переведення боргу саме ТОВ "ТЕРА РА" набуло статусу боржника перед ТОВ "Полесадсервіс" за відповідним зобов`язанням, а ТОВ "Кострогор" вибуло з такого зобов`язання.
Не погоджуючись із зазначеним, позивач посилається також на нікчемність договору переведення боргу від 29.11.2021 та зазначає, що такий правочин суперечить статті 520 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою — третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.
Разом з тим позивачем не наведено та матеріалами справи не підтверджено обставин, які б свідчили про недодержання сторонами договору переведення боргу вимог статті 203 Цивільного кодексу України.
Більше того, позивач не посилається на конкретну норму закону, яка б прямо встановлювала нікчемність договору переведення боргу, укладеного до настання строку виконання основного зобов`язання.
Посилання позивача на статтю 520 Цивільного кодексу України не може бути підставою для такого висновку, оскільки зазначена норма передбачає необхідність згоди кредитора на заміну боржника, яка у даному випадку була надана безпосередньо шляхом підписання договору переведення боргу.
Отже, доводи позивача про нікчемність договору переведення боргу фактично ґрунтуються на помилковому ототожненні ненастання строку виконання зобов`язання з відсутністю самого зобов`язання.
Суд також враховує, що договір переведення боргу від 29.11.2021 на момент розгляду справи не визнаний недійсним у встановленому законом порядку, а обставин його нікчемності судом не встановлено.
За таких обставин суд доходить висновку, що договір переведення боргу від 29.11.2021 відповідає вимогам чинного законодавства та спричинив передбачені ним правові наслідки.
Таким чином, з 29.11.2021 ТОВ "Кострогор" не є боржником за зобов`язанням щодо повернення 60 000,00 грн за договором позики № 2/06-21 від 16.06.2021, оскільки внаслідок переведення боргу відповідний обов`язок перейшов до ТОВ "ТЕРА РА".
Щодо доводів сторін стосовно подальших взаємовідносин між ТОВ "ТЕРА РА" та ТОВ "Полесадсервіс" суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "ТЕРА РА" та ТОВ "Полесадсервіс" існували господарські правовідносини за договором купівлі-продажу товару № 1722020 від 23.10.2020, у межах яких ТОВ "ТЕРА РА" здійснювало платежі на користь ТОВ "Полесадсервіс". Також сторонами надано документи щодо укладення 30.12.2021 угоди про залік взаємних вимог.
Позивач, заперечуючи правове значення зазначеної угоди, посилається на те, що ТОВ "Полесадсервіс" фактично виконало свої зобов`язання за договором купівлі-продажу шляхом поставки товарів на суму 2 693 505,00 грн, тоді як ТОВ "ТЕРА РА" здійснило попередню оплату лише на суму 2 000 000,00 грн, у зв`язку з чим, на думку позивача, саме ТОВ "ТЕРА РА" мало заборгованість перед ТОВ "Полесадсервіс".
Відповідач, у свою чергу, посилається на відсутність належних первинних документів, які б підтверджували фактичну поставку товару на зазначену позивачем суму, та зазначає, що податкові накладні самі по собі не підтверджують фактичного виконання господарської операції.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що зазначені обставини стосуються правовідносин між ТОВ "ТЕРА РА" та ТОВ "Полесадсервіс", а не правовідносин між позивачем та відповідачем за договором позики № 2/06-21 від 16.06.2021.
З урахуванням встановленого судом факту заміни боржника за договором позики № 2/06-21 від 16.06.2021 на підставі договору переведення боргу від 29.11.2021, подальші взаємовідносини між ТОВ "ТЕРА РА" та ТОВ "Полесадсервіс", у тому числі питання виконання договору купівлі-продажу № 1722020 від 23.10.2020 та правових наслідків угоди про залік взаємних вимог від 30.12.2021, не впливають на встановлений факт вибуття ТОВ "Кострогор" із зобов`язання за договором позики.
При цьому суд не надає оцінки дійсності чи належності виконання сторонами договору купівлі-продажу № 1722020 від 23.10.2020 та угоди про залік взаємних вимог від 30.12.2021 як таких, що не мають визначального значення для вирішення заявленої у цій справі вимоги про стягнення коштів саме з ТОВ "Кострогор"
Встановлені судом обставини свідчать про те, що на момент звернення позивача до суду первісний боржник - ТОВ "Кострогор" уже був замінений у відповідному зобов`язанні на нового боржника - ТОВ "ТЕРА РА".
Отже, у ТОВ "Кострогор" на момент пред`явлення позову був відсутній обов`язок щодо повернення ТОВ "Полесадсервіс" 60 000,00 грн за договором позики № 2/06-21 від 16.06.2021.
За таких обставин заявлена ТОВ "Полесадсервіс" вимога про стягнення з ТОВ "Кострогор" 60 000,00 грн є необґрунтованою, оскільки заявлена до особи, яка внаслідок чинного договору переведення боргу від 29.11.2021 вибула із відповідного зобов`язання.
Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини вважається доведеною, якщо докази, надані на її підтвердження, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. При цьому відповідно до статті 86 цього Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили про недійсність або нікчемність договору переведення боргу від 29.11.2021, а також про збереження за ТОВ "Кострогор" обов`язку щодо повернення 60 000,00 грн за договором позики № 2/06-21 від 16.06.2021. Натомість наданий сторонами договір переведення боргу підтверджує погоджену сторонами заміну боржника, визначає підставу та розмір зобов`язання і містить згоду кредитора на таку заміну.
При цьому доводи сторін щодо подальших взаємовідносин між ТОВ "ТЕРА РА" та ТОВ "Полесадсервіс", у тому числі щодо виконання договору купівлі-продажу № 1722020 від 23.10.2020 та угоди про залік взаємних вимог від 30.12.2021, не спростовують встановленого судом факту заміни боржника за договором позики та не відновлюють обов`язок ТОВ "Кострогор" за цим зобов`язанням.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини та оцінку доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності у ТОВ "Кострогор" обов`язку зі сплати 60 000,00 грн за договором позики № 2/06-21 від 16.06.2021 на момент звернення до суду. У зв`язку з цим позовні вимоги ТОВ "Полесадсервіс" про стягнення зазначеної суми з ТОВ "Кострогор" є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

ЩОДО РОЗПОДІЛУ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Згідно ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - судові витрати покладаються на позивача.
Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовив, судовий збір та інші судові витрати покладаються на позивача.
За таких обставин, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 7, 58-67 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 5, 11, 13, 14, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.
2. Рішення направити учасникам справи.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу. 
Повне рішення складено "17" серпня 2026 р. (враховуючи тривалі повітряні тривоги, постійні обстріли міста Харкова) 

Суддя | | С.В. Міньковський