Справа № 947/34144/24
Провадження № 1-кп/947/458/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2026 року
Київський районний суд м. Одеси, у складі: 
головуючого судді    ОСОБА_1 , 
при секретарі     ОСОБА_2 
за участю прокурорів  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 
ОСОБА_9 
представника потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 
захисника ОСОБА_12 
обвинуваченого ОСОБА_13 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12024162480000903 від 25.07.2024 року відносно:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Смоліне, Маловисківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді сержанта резерву 33 запасної роти, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», раніше не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, –
ВСТАНОВИВ:

24.07.2024 року приблизно об 21 годині 00 хвилин ОСОБА_13 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на проїзній частині вул. Дмитра Донського навпроти домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спровокував конфлікт з останнім, під час якого, через відкрите вікно автомобіля KIA OPTIMA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , першим наніс один удар рукою ОСОБА_16 в область обличчя, коли останній перебував за його кермом. 
Після чого, в ході подальшого конфлікту, який супроводжувався взаємною фізичною боротьбою та нанесенням ударів руками ОСОБА_13 в голову ОСОБА_16 , останній наніс ОСОБА_13 удар дерев`яною битою в область голови та бита випала з рук ОСОБА_16 . В цей момент, ОСОБА_13 діючи умисно, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння смерті ОСОБА_16 , за допомогою розкладного ножа, який носив при собі, наніс ОСОБА_16 , який в цей час не представляв ніякої небезпеки, не менше чотирьох ударів вістрям леза в ділянку життєво-важливих органів, розташованих в верхній половині тулуба, чим в сукупності спричинив ОСОБА_16 наступні тілесні ушкодження: два непроникаючих колото-різаних поранення грудної клітки в лівій підключичній ділянці біля зовнішнього кінця ключиці на висоті 135 см від підошовної поверхні стоп; одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітки на передньо-зовнішній поверхні грудної клітки зліва від серединної лінії вліво на 12 см і на висоті 115 см від підошовної поверхні стоп; колото-різаного ушкодження на передній стінці грудної клітки зліва в 5-му межребер`ї, приблизно по середньоключичній лінії, яке проникає в ліву плевральну порожнину; колото-різаного ушкодження на передній стінці перикарда; колото-різаного ушкодження на передній стінці серця в проекції лівого шлуночка і міжшлуночкової перетинки, яке проходить всю товщу міокарда лівого шлуночка і проникає в порожнину лівого шлуночка, з`єднуючи порожнину лівого шлуночку з порожниною перикарда і лівою плевральною порожниною; вказані ушкодження, утворюють єдиний рановий канал, який йде приблизно горизонтально спереду назад і декілька зліва направо, довжиною по зонду приблизно 10 см; одне проникаюче колото-різане поранення живота на передній стінці живота зліва від серединної лінії вліво на 11 см і на висоті 100 см від підошовної поверхні стоп; колото-різаного ушкодження внутрішньої поверхні передньої стінки живота, яке проникає в черевну порожнину без видимих ушкоджень внутрішніх органів черевної порожнини. Сукупність ушкоджень утворюють єдиний рановий канал, який йде горизонтально, спереду назад і зліва направо, довжиною по зонду приблизно 7 см; при утворенні вказаних ушкоджень глибина занурення клинка становила не менш як 7 см; поверхнева забита рана біля зовнішнього кінця лівої брови, два садна в лівій виличній ділянці, одне садно біля лівого кута рота.
Ушкодження у вигляді саден обличчя при звичайному перебігу мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більш як шість днів і за цим критерієм, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Ушкодження у вигляді забитої рани обличчя і непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітки при звичайному перебігу призводить до короткочасного розладу здоров`я і за цим критерієм, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Ушкодження у вигляді проникаючих ушкоджень грудної клітки і живота були небезпечними для життя в момент їх заподіяння і за цим критерієм, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Внаслідок вказаних умисних дій ОСОБА_13 настала смерть ОСОБА_16 , яка перебуває у прямому причинному зв`язку з наявними у нього проникаючими колото-різаними пораненнями грудної клітки і живота, у вигляді сукупності всіх вищевказаних тілесних ушкоджень і настала від травми серця з крововиливами в порожнину навколосерцевої сумки і ліву плевральну порожнину (гемо перикардом і лівобічним гемотораксом) на місці вчинення злочину, через короткий проміжок часу, який обчислюється кількома хвилинами, після нанесення йому тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_13 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_16 визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчинення злочину та пояснив суду, що 24.07.2024 року ввечері він відпочивав у компанії друзів, вживав алкоголь, а саме протягом дня випив 2-3 склянки пива і більше 0.7 л. джина, тобто перебував у стані алкогольного сп`яніння. Конфлікт з водієм таксі – потерпілим ОСОБА_16 розпочався через вартість поїздки, оскільки кількість пасажирів перевищувала норму та виникла словесна суперечка між водієм та його друзями, до якої він також підключився. Він вважає, що потерпілий словесно його спровокував і він перший наніс йому удар кулаком у щелепу, коли потерпілий перебував за кермом автомобіля. Після чого потерпілий вийшов з автомобілю, між ними почалась бійка, наносились удари кулаками. Коли бійка трохи вщухла, вони розійшлись в сторони та водій підійшов до багажнику автомобілю, звідки взяв біту, після чого він підійшов сам до водія та водій наніс йому один удар в область голови, від якого у нього з`явилась кров. Другий удар битою він відбив, перехопив біту та відкинув її в сторону. Після чого він взяв у барсетці ніж, який в цей день купив на ринку "Привоз", та яким наніс потерпілому удари, кількість і механізм нанесення яких він не пам`ятає. Після нанесення ударів він автоматично викинув ніж назад за паркан будинку, а потерпілий перейшов вулицю і сів на бордюр. В подальшому він вказав поліцейським місце знаходження ножа та намагався надати потерпілому допомог на місці вчинення кримінального правопорушення оскільки він є бойовим медиком, також просив у поліцейських аптечку, однак вони відвели його в сторону. 
Він усвідомлює, що у нього була можливість не наносити смертельні удари потерпілому, жалкує про свої дії та засуджує їх, намагався надати потерпілому першу медичну допомогу, проте потерпілий помер. У скоєному щиро кається, цивільний позов потерпілої ОСОБА_17 про відшкодування моральної шкоди визнає в повному обсязі. Просить суд суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_17 пояснила суду, що потерпілий був її батьком, працював тренером дзюдо, був майстром спорту. Про смерть батька вона дізналась від знайомих. У той період вона перебувала у стані вагітності строк 27 тижнів. Через смерть батька її психологічний стан погіршився, був депресивний стан, тому вона звернулась до психотерапевта. Цивільний позов підтримує та просить його задовольнити. Покарання обвинуваченому просить призначити відповідно до Закону.
Потерпіла ОСОБА_18 пояснила, що потерпілий був її братом. У нього є донька, з якою він не спілкувався декілька років. Про смерть брата вона дізналась від інших осіб. Просить призначити обвинуваченому максимальне покарання, зазначивши, що він не відшкодував заподіяну шкоду.
Свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_20 надали суду аналогічні пояснення про те, що 24.07.2024 року вони разом з дитиною та друзями, серед яких був обвинувачений ОСОБА_13 , протягом всього дня відпочивали, вживали алкогольні напої. Ввечері хотіли поїхати на таксі, але між ОСОБА_13 і водієм розпочався конфлікт, дитина розплакалась, тому вони забрала дитину і пішли з місця, бійку на бачили.
Свідок ОСОБА_21 пояснив, що 24.07.2024 року він разом з колишньою дружиною та дітьми та друзями, серед яких був обвинувачений ОСОБА_13 , протягом всього дня відпочивали, відвідували аквапарк, вживали алкогольні напої. Ввечері ОСОБА_22 був у стані сильного алкогольного сп`яніння та між ним і таксистом виник конфлікт через умови і вартість поїздки. ОСОБА_22 вдарив таксиста, витягнув його за футболку з салону автомобілю, потерпілий захищався від ОСОБА_22 , відбивався. Він намагався заспокоїти ОСОБА_22 , проте він хотів розібратись, тому він залишив його. Коли ОСОБА_22 і потерпілий зайшли за автомобіль, його покликала дружина і він пішов з місця. 
Свідок ОСОБА_23 надала суду аналогічні показання та пояснила, що 24.07.2024 року ввечері ініціатором конфлікту був ОСОБА_13 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, він першим вдарив потерпілого через вікно автомобілю, потім потерпілий вийшов з автомобілю, вдарив ОСОБА_13 битою по голові, яку дістав з багажнику і захищався від ОСОБА_13 , який нападав на потерпілого. Вона з чоловіком намагались розборонити ОСОБА_13 і потерпілого, але їм не вдалось. Ніж вона не бачила і момент нанесення ударів не бачила, бо вони забрали дітей та пішли. Потім вона бачила, що ОСОБА_13 намагався надати допомогу потерпілому, приїхала поліція. ОСОБА_13 не переховувався, сидів поряд з потерпілим.
Свідок ОСОБА_24 пояснив суду, що 24.07.2024 року ввечері він був очевидцем конфлікту між ОСОБА_13 та потерпілим - водієм таксі, який словесно висловлювався нецензурно на адресу ОСОБА_13 і між ними розпочалась бійка, в ході якого потерпілий вийшов з автомобілю, взяв биту, якою вдарив ОСОБА_13 по голові, після чого ОСОБА_13 наніс потерпілому декілька ударів ножем, від яких потерпілий впав, стікав кров`ю і хрипів.
Свідок ОСОБА_25 пояснила суду, що 24.07.2024 року протягом дня вони з друзями відпочивали, вживали алкогольні напої. Ввечері виник конфлікт з водієм таксі через вартість поїздки та кількість пасажирів. ОСОБА_13 вдарив потерпілого кулаком в обличчя через вікно, після чого потерпілий вийшов з автомобілю, у багажнику взяв биту, якою вдарив ОСОБА_13 потім бита випала з рук потерпілого і розпочалась бійка між ОСОБА_13 і потерпілим, яким присутні намагались розняти, проте бійка продовжувалась. Вона особисто не бачила у ОСОБА_13 ніж, проте бачила його декілька рухів руками в область тулуба потерпілого, після чого потерпілий спочатку сів, потім ліг та втратив свідомість. На місце була викликана швидка медична допомога.
Свідок ОСОБА_26 пояснила суду, що 24.07.2024 року ввечері вона проїжджала у таксі по вулиці, де відбувалась бійка між обвинуваченим ОСОБА_13 і водієм таксі, яку вона зняла на відео. В подальшому їй стало відомо про те, що сталося вбивство, тому вона зателефонувала у поліцію і надала відеозапис.
Свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 надали суду аналогічні показання про те, що після вбивства потерпілого на АДРЕСА_3 , на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , де вони проживають, поліцейські у присутності понятих виявили і вилучили ніж.
Свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , які є військовослужбовцями, пояснили суду, що 24.07.2024 року в ході несення служби ввечері отримали виклик про вчинення вбивства, прибули на місце події, де перебував обвинувачений ОСОБА_13 , який пояснив, що вчинив вбивство потерпілого ножем. В подальшому на місце прибула СОГ, які знайшли знаряддя злочину – ніж, який знаходився за парканом у домоволодінні.
Свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , які є працівника УПП, надали суду аналогічні показання про те, що 24.07.2024 року в ході несення служби їх патрульний автомобіль зупинили громадяни, які повідомили про конфлікт між обвинуваченим та водієм таксі, якому обвинувачений наніс удари ножем. Обвинувачений перебував біля тіла потерпілого, намагався надати допомогу та повідомив місце знаходження ножа. В подальшому на місце події приїхала швидка медична допомога і СОГ.
Судом також досліджені докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України: 
-Протокол огляду місця події від 24.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 , з додатком, який за згодою учасників провадження не досліджувався, в ході якого вилучено: футболка червоного кольору із трьома механічними пошкодження, джинсові шорти синього кольору, ремінь синього кольору, гумові капці чорного кольору із вставками білого кольору, 5 змивів речовини бурого кольору, із асфальтного покриття, поверхні автомобілю, предмет схожий на біту із нашаруванням речовини бурого кольору (крові), чохол від парасолі із слідами РБК;
- Протокол огляду місця події від 24.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_4 з додатком, який за згодою учасників провадження не досліджувався, в ході якого вилучено: металевий ніж із полімерною рукояткою;
- Протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_25 від 18.09.2024 року з додатком, який за згодою учасників провадження не досліджувався;
- Протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_24 від 18.09.2024 року з додатком, який за згодою учасників провадження не досліджувався;
- Протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_13 з додатком, дослідженим у судовому засіданні, відповідно до якого ОСОБА_13 відтворив на місці та підтвердив обставини вчинення злочину;
- Протокол огляду речей і документів від 01.08.2024 року з додатком: USB-флеш- накопичувач з написом на ньому «Kingston DTSED9», розміром 16 GB із відеозаписами з камери відео спостереження за адресою: АДРЕСА_4 , дослідженим у судовому засіданні;
- Протоколи огляду речей і документів від 02.08.2024 року та від 06.08.2024 року з додатками, які за згодою учасників провадження не досліджувався; 
- Протоколи огляду речей і документів від 09.08.2024 року та від 22.08.2024 року з додатком: СD-R диск розміром 700 МВ із аудіо файлами на ньому, дослідженим у судовому засіданні;
- Протоколи огляду предметів від 21.09.2024 року та від 07.10.2024 року
- Висновок експерта №2412 від 14.10.2024 року, яким у ОСОБА_16 встановлені наступні тілесні ушкодження: два непроникаючих колото-різаних поранення грудної клітки в лівій підключичній ділянці біля зовнішнього кінця ключиці на висоті 135 см від підошовної поверхні стоп (рана №1 і рана №2); рановий канал обох ран йде в напрямку спереду назад, трохи зверху до низу і зліва направо, закінчується сліпо і довжиною по зонду приблизно 2,5-3 см; при утворенні вказаних ушкоджень глибина занурення клинка не перевищувала 2,5-3 см; одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітки на передньо-зовнішній поверхні грудної клітки зліва від серединної лінії вліво на 12 см і на висоті 115 см від підошовної поверхні стоп (рана №3); колото-різаного ушкодження на передній стінці грудної клітки зліва в 5-му межребер`ї, приблизно по середньоключичній лінії, яке по проекції співпадає з раною №3 і проникає в ліву плевральну порожнину; колото-різаного ушкодження на передній стінці перикарда, яке співпадає з раною №3 і ушкодженням на передній стінці грудної клітки; колото-різаного ушкодження на передній стінці серця в проекції лівого шлуночка і міжшлуночкової перетинки, яке проходить всю товщу міокарда лівого шлуночка і проникає в порожнину лівого шлуночка, з`єднуючи порожнину лівого шлуночку з порожниною перикарда і лівою плевральною порожниною; вказані ушкодження, починаючи від рани №3, ушкодження стінки грудної клітки у 5-му міжребер`ї, ушкодження на передній стінці перикарду і на передній стінці серця, утворюють єдиний рановий канал, який йде приблизно горизонтально спереду назад і декілька зліва направо, довжиною по зонду приблизно 10 см; при утворенні сукупності вказаних ушкоджень глибина занурення клинка була не менш як 10 см; одне проникаюче колото-різане поранення живота на передній стінці живота зліва від серединної лінії вліво на 11 см і на висоті 100 см від підошовної поверхні стоп (рана №4); колото-різаного ушкодження внутрішньої поверхні передньої стінки живота, яке по проекції співпадає з раною №4, проникає в черевну порожнину без видимих ушкоджень внутрішніх органів черевної порожнини. Сукупність ушкоджень починаючи від рани №4 і ушкодження черевної стінки утворюють єдиний рановий канал, який йде горизонтально, спереду назад і зліва направо, довжиною по зонду приблизно 7 см; при утворенні вказаних ушкоджень глибина занурення клинка становила не менш як 7 см; поверхнева забита рана біля зовнішнього кінця лівої брови, два садна в лівій виличній ділянці, одне садно біля лівого кута рота.
Ушкодження у вигляді проникаючих ушкоджень грудної клітки і живота були небезпечними для життя в момент їх заподіяння і за цим критерієм, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_16 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявними у нього проникаючими колото-різаними пораненнями грудної клітки і живота, у вигляді сукупності всіх вищевказаних тілесних ушкоджень і настала від травми серця з крововиливами в порожнину навколосерцевої сумки і ліву плевральну порожнину (гемо перикардом і лівобічним гемотораксом) на місці вчинення злочину, через короткий проміжок часу, який обчислюється кількома хвилинами, після нанесення йому тілесних ушкоджень.
-Висновок експерта №342 від 23.08.2024 р., яким встановлено, що в момент нанесення колото-різаних пошкоджень ОСОБА_16 був звернений до знаряддя, що травмує, передньою або передньо-лівою поверхнею тіла. 
-Висновок експерта №343 від 23.08.2024 р., яким встановлено, що при проведенні судово-медичного дослідження клаптя шкіри позначеного «рана №1, №2» і вилученого від трупа ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлена одна колото-різана рана, що утворена плоским колюче-ріжучим знаряддям на кшталт ножа, що має обушок з чіткими ребрами (можливо, з більш вираженим правим), гостре лезо і ширину зануреної частини клинка не більше 2.9см; додаткові розрізи заподіяні внаслідок неодноразових травматичних впливів або зворотнопоступальних рухів клинка щодо поверхні шкіри. На клапті, позначеному «рана №3», виявлена одна колото-різана рана, що утворена плоским колюче-ріжучим знаряддям на кшталт ножа, що має обушок з чіткими ребрами, гостре лезо і ширину зануреної частини клинка не більше 2.0 см. На клапті, позначеному «рана №4», виявлена одна колото-різана рана, що утворена плоским колюче-ріжучим знаряддям на кшталт ножа, що має обушок з чіткими ребрами (можливо, з більш вираженим правим), гостре лезо і ширину зануреної частини клинка не більше 2.3см. Досліджені пошкодження завдані клинком наданого ножа;
Відповідно до висновку експерта №1966 від 25.09.2024 року, у ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження (3): забійна рана (1) - в лобній ділянці справа, синець (1) - на лівому передпліччі по задній поверхні у середній третині, садно (1) - в проекції правого колінного суглоба, які виникли у різні проміжки часу, а саме забійна рана в лобній ділянці справа (по периферії рани наявні гіперемія, набряк, накладання підсохлої рідини темно-червоного кольору та синець синьо- червоного кольору, з відносно чіткими межами) могла бути заподіяна в межах 1-2 діб до моменту проведення судово-медичної експертизи, що не виключає її спричинення 24.07.2024 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.;
Висновком судово-психіатричного експерта №606 від 26.08.2024 року встановлено, що  ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення не страждав на психічне захворювання, не перебував у хворобливому психічному стані. Виявляв психічне порушення у вигляді «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F 10.2 МКХ-10). Він перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, але за своїм психічним станом міг повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент проведення експертизи не страждає на психічне захворювання, не перебуває у хворобливому психічному стані. Виявляє психічне порушення у вигляді «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю синдром залежності, в даний час утримання в особливих умовах» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F 10.21 МКХ-10). За своїм психічним станом він може усвідомлювати свої дії та керувати ними, постати перед слідством та судом. Не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до протоколу №000190 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 24.07.2024 року ОСОБА_13 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі досліджених доказів суд дійшов до наступних висновків.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, так і захистом у скоєнні ОСОБА_13 кримінального правопорушення в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.
Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, відповідно до ст. 91 КПК України і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина  ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та в його діях встановлений склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, доведена у повному обсязі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду.
Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.
Частиною 1 статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конституції України, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини. 
Відповідно до абзацу 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадян» № 7 від 30.05.1997 року, суди як органи державної влади зобов`язані своєчасно й дієво захищати ці права та свободи шляхом розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення.
Статтею 2 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою у Римі 4 листопада 1950 року (ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, дата набрання чинності для України 11.09.1997 року) встановлено, що право кожного на життя охороняється законом.
В той же час, у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 зазначеного Пленуму Верховного суду України, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину , суди повинні виходити з особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив ,мета, спосіб, стадія вчинення кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо.)
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 є щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, яке є документально підтвердженим та визнано обвинуваченим. 
Інші обтяжуючи обставини, зазначені стороною обвинувачення, а саме вчинення злочину особою у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів і вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей, не знайшли свого підтвердження, оскільки стан, викликаний вживанням наркотичних засобів не підтверджений медичним документом, а вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей спростовано показаннями свідків, з яких встановлено, що на момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, від яких настала смерть потерпілого на місці злочину, діти були відсутні. Також обсяг обвинувачення, яке суд визнав встановленим, не містить посилання на вчинення ОСОБА_13 злочину у присутності дітей.
Також суд враховує особу  ОСОБА_13 , що він раніше не судимий, характеризується позитивно, має намір відшкодувати моральну шкоду, заподіяну потерпілій ОСОБА_17 , має сім`ю, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей-близнюків: ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З вересня 2016 року проходив службу у Збройних Силах України за призовом, у теперішній час проходить військову службу за контрактом, неодноразово отримував бойові поранення та травми, пов`язані із захистом Батьківщини при виконанні бойових завдань, через що страдає декількома хворобами, відповідно до медичної документації, дослідженої судом.
У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного злочину, яке свідчить про його намагання відвернути негативні наслідки вчиненого ним злочину, враховуючи поведінку обвинуваченого, який свою вину визнав, жалкував про вчинене, засуджував свої дії, суд вважає, що зазначені обставини в їх сукупності, свідчать про усвідомлення протизаконності вчинених ним злочинних дій та дійшов висновку, що обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі.
На переконання суду дане покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) відповідно до практики ЄСПЛ та перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
Судом розглянутий цивільний позов потерпілої  ОСОБА_17 про стягнення з  ОСОБА_13 моральної шкоди у розмірі 500000 гривень.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 р. - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вчиненим кримінальним правопорушенням ОСОБА_17 завдано моральну шкоду, яка, згідно висновку експериментально-психологічного дослідження від 02.09.2024 року «перебуває у субдипресивному та тривожному стані з проявами психічного виснаження. Це може бути обумовлено нещодавньою раптовою загибеллю батька та її ускладненою вагітністю. Самий великий сум полягає у неможливості розділити радість появи дитини з батьком та відсутність дідуся у майбутньої дитини». 
Протиправними діями ОСОБА_13 моральному здоров`ю ОСОБА_17 спричинено істотної шкоди, тому що життя цивільного позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідача Гараєвою понесені значні моральні втрати, які призвели до погіршення сну, переживанням за вагітності та здоров`є майбутньої дитини.
Виходячи із вимог розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги потерпілої  ОСОБА_17 до ОСОБА_13 про стягнення моральної шкоди в сумі 500 000 гривен підлягають задоволенню в повному обсязі.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одесі від 30.07.2024 року підлягає скасуванню.
Долю речових доказів, суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно  ОСОБА_13  не застосований.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 128-129, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд, –
У Х В А Л И В:

ОСОБА_13   визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання  ОСОБА_13 обчислювати з моменту його фактичного затримання при виконанні вироку, який набрав законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_13  у строк відбування покарання, період його попереднього ув`язнення з 24.07.2024 року по 16.09.2024 року. 
Запобіжний захід відносно  ОСОБА_13  не застосований.
Заставу, внесену за  ОСОБА_13 , у розмірі 242 240 гривень – повернути заставодавцю.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одесі від 30.07.2024 року – скасувати.
Речові докази: 
-футболку червоного кольору із трьома механічними пошкодженнями; джинсові шорти синього кольору; ремінь синього кольору; гумові капці чорного кольору із вставками білого кольору; футболку коричневого кольору з РБК; камуфляжні шорти зеленого кольору з РБК; шльопки чорного кольору з РБК; мобільний телефон «Iphone 14 pro» фіолетового кольору в чохлі фіолетового кольору; шльопанці чорного кольору з написом білого кольору із слідами речовини бурого кольору – повернути за належністю власнику; 
-6 змивів речовини бурого кольору, із асфальтного покриття, поверхні автомобілю; предмет схожий на біту із нашаруванням речовини бурого кольору (крові); чохол від парасолі із слідами РБК; металевий ніж із полімерною рукояткою, який у складеному вигляді має довжину 8,5 см, у розкладеному вигляді має довжину 15 см, на лезі зі слідами речовини бурого кольору; зрізи з лівої та правої руки нігтьових пластин; змиви з рук – знищити. 
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов потерпілої  ОСОБА_17 про стягнення з  ОСОБА_13 моральної шкоди – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт № НОМЕР_3 , виданий 29.03.2023 органом 5112), адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_17 (РНОКПП НОМЕР_4 ) моральну шкоду у розмірі 500000 (п?ятсот тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя                        ОСОБА_1