ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2026 року
м. Київ
справа № 990/301/25
провадження № 11-248заі26
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Гімона М. М., 
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Губської О. А., Ємця А. А., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартинюк Н. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Тітова М. Ю., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.
розглянула в порядку письмового провадження справу № 990/301/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за апеляційною скаргою Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2026 року щодо роз`яснення судового рішення (судді Ханова Р. Ф., Гончарова І. А., Олендер І. Я., Хохуляк В. В., Юрченко В. П.), та
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. 02 липня 2025 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) через підсистему «Електронний суд» направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції позов до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС, Комісія), у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 02 червня 2025 року № 62/ас-25 та зобов`язати Комісію повторно розглянути питання щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді.
2. Підставою для подання адміністративного позову слугувало те, що позивач вважав оскаржуване рішення відповідача протиправним, необґрунтованим, немотивованим і таким, що підлягає скасуванню через порушення принципів вмотивованості адміністративного акта, об`єктивності, пропорційності та права позивача на доступ до публічної служби.
Рух справи 
3. Касаційний адміністративний суд рішенням від 25 серпня 2025 року задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнав протиправним та скасував рішення ВККС № 62/ас-25 від 02 червня 2025 року про визнання ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді. Зобов`язав ВККС повторно розглянути питання щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді з урахуванням правової оцінки, наданої Верховним Судом у цьому рішенні. Здійснив розподіл судових витрат.
4. Рішення суду вмотивоване передчасністю висновків про непідтвердження позивачем здатності здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді, оскільки Комісія не надала належного обґрунтування щодо прийняття або відмови у прийнятті доводів ОСОБА_1 стосовно його доходів та, відповідно, можливості здійснювати правочини, спрямовані на отримання майнових прав. Суд зауважив, що при повторному розгляді Комісією питання щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді відповідач повинен врахувати висновки, викладені в цьому судовому рішенні.
5. Велика Палата Верховного Суду постановою від 12 лютого 2026 року апеляційну скаргу ВККС залишила без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року - без змін.
6. За змістом вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що сумніви не можуть бути суб`єктивними, вони повинні мати об`єктивну основу, яка може бути перевірена і оцінена судом. У спірному випадку Комісія, висловивши сумніви в межах перевірки критерію доброчесності, належним чином не проаналізувала обставин, пов`язаних з майновими операціями позивача. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважала, що втручання спірним рішенням ВККС у гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право позивача на повагу до особистого життя в аспекті доступу до обраної професії та можливості встановлювати і розвивати стосунки професійного характеру не було необхідним і пропорційним, оскільки сталося без належного з`ясування і обґрунтування підстав, належно не мотивоване з наданням оцінки поясненням кандидата. 
Короткий зміст заяви про роз`яснення судового рішення
7. 08 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» ВККС подала до Касаційного адміністративного суду заяву про роз`яснення судового рішення, за змістом якої просила роз`яснити, в межах якої процедури та у який спосіб Комісія на виконання рішення суду від 25 серпня 2025 року у справі № 990/301/25 має повторно розглянути питання щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді з урахуванням правової оцінки, наданої Верховним Судом.
8. На обґрунтування заяви ВККС зазначила, що усі передбачені законом стадії конкурсної процедури в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, були повністю реалізовані, а мета цієї процедури досягнута.
9. Заявник наголошує, що хоча рішення суду ухвалене після завершення конкурсу і його резолютивна частина містить приписи про врахування Комісією правової оцінки, наданої Верховним Судом, проте у жодній із частин рішення не зроблено висновків щодо ефективності обраного судом способу захисту прав та інтересів позивача. Не надано оцінки і тому, що цей спосіб не може бути реалізований після того, як конкурс завершився. Враховуючи викладене, Комісія переконана, що будь-які її дії щодо проведення по суті кваліфікаційного оцінювання у процедурі, яка на цей момент є завершеною, можуть бути оцінені як такі, що вчинені не у спосіб, передбачений законом, та з виходом за межі наданих законом повноважень.
10. ВККС наголошує, що ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах рішення суду також не вказано, в межах якої саме процедури Комісія має повторно розглянути питання про підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді, оскільки, як уже зазначалося, відповідний конкурс є завершеним. При цьому ОСОБА_1 втратив статус кандидата на посаду судді апеляційного адміністративного суду, відповідно відсутні правові та фактичні підстави для подальшого існування правовідносин, пов`язаних із проходженням позивачем процедури кваліфікаційного оцінювання у межах неіснуючого конкурсу.
11. Протилежний підхід, за якого особам, які в судовому порядку ініціюють повторний розгляд питання в межах уже завершеного конкурсу, фактично забезпечується збереження їх «процедурного зв`язку» з таким конкурсом впродовж невизначеного часу, на думку Комісії, призводить до виходу за межі визначених конкурсних процедур та створює ефект фактичного «резервування» вакантних посад за окремими кандидатами поза межами встановленого конкурсного порядку, що, у свою чергу, нівелює значення конкурсної процедури та затвердженого рейтингу кандидатів як способу оформлення результату проведеного конкурсу.
12. Враховуючи викладене, Комісія вважає, що абзац третій резолютивної частини рішення Касаційного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року (зобов`язальна частина) є таким, що потребує роз`яснення, адже перед Комісією як суб`єктом, що зобов`язаний вчинити певні дії на підставі судового рішення, внаслідок його неясності постало декілька варіантів його тлумачення та виконання. Вказана ситуація зумовила стан невизначеності, існування якої може стати причиною інших конфліктних правовідносин з особою, яка раніше брала участь у конкурсі на зайняття вакантної посади судді.
Позиція позивача щодо поданої відповідачем заяви
13.  ОСОБА_1 у запереченнях на заяву про роз`яснення судового рішення просив відмовити в задоволенні цієї заяви. На переконання позивача, подання такої заяви є завуальованою спробою ухилення від виконання рішення суду, адже ВККС фактично не ставить під сумнів формулювання рішення, а заперечує можливість його виконання. Аргумент про те, що конкурс завершився, Комісія мала б наводити ще під час розгляду справи по суті. Довід ВККС про неможливість виконання рішення у зв`язку із завершенням конкурсу є помилковим, оскільки зі скасуванням рішення Комісії № 62/ас-25 як протиправного ОСОБА_1 юридично не вибув із конкурсу. Єдиними підставами припинення участі в конкурсі є отримання рекомендації або власна відмова кандидата, жодна з яких не настала. Більш того, конкурс наразі не є завершеним, тому як стосовно 22 посад ані переможців не визначено, ані рекомендацій до Вищої ради правосуддя не внесено. На думку позивача, зміст приписів статей 79-3-79-5 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» указує на те, що чинне законодавство передбачає чіткий механізм виконання рішення суду у цій справі і не потребує жодного судового роз`яснення.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
14. Ухвалою від 21 травня 2026 року Касаційний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви ВККС про роз`яснення рішення Верховного Суду від 25 серпня 2025 року.
15. Ухвала суду вмотивована тим, що роз`яснення судового рішення не може використовуватися як процесуальний механізм перегляду способу виконання судового рішення, визначення додаткових умов його реалізації або оцінки правових наслідків його виконання в часі. Касаційний адміністративний суд зазначив, що рішення суду від 25 серпня 2025 року є чітким та однозначним і містить визначений спосіб поведінки суб`єкта владних повноважень - обов`язок повторно розглянути питання щодо підтвердження здатності кандидата здійснювати правосуддя з урахуванням правової оцінки суду. Його зміст не допускає неоднозначного розуміння ані щодо суб`єкта виконання, ані щодо характеру покладеного обов`язку, ані щодо дій, які належить вчинити. Резолютивна частина рішення не містить альтернативних приписів, взаємовиключних способів виконання чи формулювань, які могли б об`єктивно ускладнювати її розуміння або допускати множинне тлумачення у розумінні статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
16. Касаційний адміністративний суд зауважив, що доводи ВККС стосуються не змісту судового рішення, а оцінки організаційно-процедурних обставин його виконання, які виникли поза межами самого судового акта та не впливають на його змістову визначеність. Водночас припинення або завершення адміністративної процедури, в межах якої виник спір, не є юридичним критерієм для встановлення наявності чи відсутності неясності судового рішення та не може бути підставою для його роз`яснення у розумінні статті 254 КАС України. Суд також звернув увагу на незмістовність доводів Комісії в частині того, що завершення конкурсної процедури саме по собі унеможливлює виконання судового рішення або подальше існування спірних правовідносин. Такий підхід суперечить самій суті права на судовий захист та гарантії оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, закріпленої у статті 55 Конституції України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та обґрунтування позиції
17. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Комісія подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду від 21 травня 2026 року та постановити нову ухвалу, якою заяву про роз`яснення означеного рішення суду задовольнити.
18. На обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що Касаційний адміністративний суд помилково не врахував того, що істотною ознакою спірних правовідносин є те, що «конкурсні» відносини тривають впродовж чітко визначеного періоду. Та обставина, що не на всі вакантні посади були визначені переможці конкурсу і не на всі з цих посад були внесені рекомендації про призначення кандидатів на посаду судді, не може змінювати підходів до обчислення строків тривалості конкурсу. За протилежного підходу поки не будуть вичерпані всі спори, що виникли в процедурі конкурсу, Комісія буде позбавлена можливості впродовж невизначеного періоду оголосити новий конкурс на посади, які залишаються незайнятими після проведення попереднього конкурсу. До того ж і кількість судових спорів, що виникли на різних етапах конкурсу, може бути більшою за кількість вакантних посад, які залишилися після проведення конкурсу.
19. Зобов`язуючи відповідача врахувати висновки, викладені в рішенні суду від 25 серпня 2025 року, Касаційний адміністративний суд не вказав, яким чином Комісія може забезпечити ефективне його виконання вже після завершення процедури конкурсу. Відповідно, будь-які дії Комісії щодо проведення по суті кваліфікаційного оцінювання у процедурі, яка є завершеною, можуть бути оцінені як такі, що вчинені не у спосіб, передбачений законом, та з виходом за межі наданих повноважень.
20. Скаржник переконаний, що Касаційний адміністративний суд у спірному випадку неправильно застосував приписи статті 254 КАС України. Так, визнавши юридичну значущість обставини завершення конкурсу та приділивши цьому питанню окрему увагу за змістом оскаржуваної ухвали, суд так і не надав відповіді на питання - яким чином має бути виконане судове рішення в умовах, коли конкурсна процедура була завершена ще до його ухвалення. При цьому ВККС не ставить під сумнів ані право позивача на судовий захист, ані обов`язковість виконання судового рішення, на чому акцентував увагу Касаційний адміністративний суд.
21. У додаткових письмових поясненнях Комісія акцентує увагу на тому, що вакантні посади, на зайняття яких було оголошено конкурс, необхідно відрізняти від вакантних посад суддів, які можуть існувати після завершення конкурсу, оскільки періодично відбувається зміна нормативно визначеної кількості суддівських посад (зокрема, після оголошення конкурсу). Так, станом на 2026 рік загальна затверджена кількість посад суддів в апеляційних адміністративних судах становила 204 посади, тоді як на момент оголошення конкурсу у 2023 році їх кількість становила 283. Отже, немає підстав вважати, що після завершення конкурсу продовжує існувати певна кількість «конкурсних посад».
22. Решта доводів апелянта фактично дублюють аргументи, що наводилися Комісією в заяві про роз`яснення судового рішення.
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу
23. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що подана відповідачем апеляційна скарга за своїм змістом не спростовує жодного з висновків суду. За своєю суттю ця скарга є спробою домогтися повторного розгляду вже вирішеного питання, а не оскарженням конкретних процесуальних порушень, що мали місце під час прийняття оскаржуваної ухвали. 
24. Позивач не погоджується з висловленою Комісією в апеляційній скарзі позицією, що Касаційний адміністративний суд визнав значущість факту завершення конкурсу, але не надав цьому оцінки. На переконання ОСОБА_1 , суд чітко вказав, що завершення адміністративної процедури не є юридичним критерієм для встановлення неясності судового рішення й не унеможливлює його виконання. 
25. Фактично ВККС просить суд визначити для неї конкретний алгоритм дій в умовах завершеного конкурсу, проте таке питання не є предметом регулювання норми статті 254 КАС України. При цьому послідовність дій Комісії за наявності рішення суду про повторний розгляд питання щодо підтвердження здатності відповідного кандидата здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді визначена приписами профільного закону, що спростовує довід відповідача про «неможливість» чи «незрозумілість» виконання рішення суду.
26. З огляду на викладене позивач просить залишити апеляційну скаргу Комісії без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
27. У додаткових поясненнях позивач зазначає про неспроможність позиції Комісії щодо змін у загальній кількості посад в апеляційних адміністративних судах, оскільки це не може виправдовувати невиконання судового рішення та є новим аргументом, який раніше відповідачем не наводився як підстава для заяви. Крім того, зміст позиції Комісії більше стосується не змісту судового рішення, а нерозуміння способу його виконання.
Рух апеляційної скарги
28. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 04 червня 2026 року відкрила апеляційне провадження в цій справі. 
29. Ухвалою від 18 червня 2026 року Велика Палата Верховного Суду призначила справу до розгляду в порядку письмового провадження на 09 вересня 2026 року. 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Межі розгляду справи апеляційним судом
30. Відповідно до частин першої - третьої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
31. Велика Палата Верховного Суду перевірила у межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробила такі висновки.
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
32. Відповідно до частин другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
33. Питання порядку роз`яснення судових рішень визначає норма статті 254 КАС України.
34. Так, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали (частина перша вказаної статті).
35. Відповідно до частини другої статті 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
36. Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (частина третя статті 254 КАС України).
37. Велика Палата Верховного Суду неодноразово аналізувала наведені вище норми процесуального закону і дотримується усталеної позиції (зокрема, але не виключно в ухвалі від 01 квітня 2019 року у справі № 9901/782/18), що роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли суд не дотримався вимог ясності, визначеності рішення.
Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.
Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. 
38. Повертаючись до обставин справи, яка розглядається, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відповідно до резолютивної частини рішення Касаційного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року відповідача зобов`язано повторно розглянути питання про підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді з урахуванням висновків суду. Обраний судом спосіб захисту порушеного права позивача є чітким та однозначним, не містить жодних суперечностей чи невизначеності щодо характеру покладеного на відповідача обов`язку. Жодних труднощів у сприйнятті змісту абзацу третього резолютивної частини рішення суду від 25 серпня 2025 року (про роз`яснення якого просить Комісія) Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Відповідно, підстав для здійснення роз`яснення судового рішення у зазначеній відповідачем частині немає.
39. Фактично позиція ВККС зводиться до того, що відповідна адміністративна процедура (конкурс), в межах якої було ухвалене рішення від 02 червня 2025 року № 62/ас-25 [було предметом судового перегляду у межах цієї справи], завершилася, а тому виконання судового рішення шляхом повторного розгляду питання підтвердження позивачем здатності здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суду не видається за можливе.
40. Такі доводи Комісії не є переконливими в аспекті поданої нею заяви про роз`яснення судового рішення, оскільки вказують на незгоду заявника із суттю ухваленого судом рішення та способом його виконання. Водночас інститут роз`яснення судового рішення не може використовуватися учасниками справи з метою внесення змін до вже ухваленого рішення або його перегляду на користь будь-якого з учасників.
41. Касаційний адміністративний суд також слушно зауважив, що припинення або завершення адміністративної процедури, в межах якої виник спір, не є юридичним критерієм, з огляду на який виникають підстави для роз`яснення судового рішення у розумінні приписів статті 254 КАС України. Довід Комісії щодо завершення конкурсної процедури як обставини, яка впливає на можливість проведення кваліфікаційного оцінювання щодо позивача повторно, мав би наводитися нею на етапі розгляду справи по суті, але не як підстава для роз`яснення судового рішення. 
42. Більше того, Касаційний адміністративний суд слушно зауважив, що саме по собі завершення відповідної адміністративної процедури не вказує на автоматичне припинення спірних правовідносин та втрату особою права на ефективний захист порушених прав та інтересів у суді. 
43. У світлі викладеного Велика Палата Верховного Суду визнає безпідставним аргумент скаржника, що суд першої інстанції не усунув неясності судового рішення, хоча визнав юридичну значущість обставин завершення конкурсу.
44. Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду висновує, що у заяві про роз`яснення судового рішення ВККС наводить мотиви, що не пов`язані з вирішенням питання про роз`яснення судового рішення, а по суті є її незгодою з висновками Касаційного адміністративного суду, викладеними в рішенні від 25 серпня 2025 року. Питання, щодо яких Комісія бажає отримати роз`яснення у порядку статті 254 КАС України, поставлені у такому аспекті, що вимагають від суду додаткового обґрунтування вже ухваленого рішення, що чинним законодавством не передбачено.
45. Інші міркування і твердження скаржника не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
46. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
47. Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
48. Велика Палата Верховного Суду вважає, що ухвалу Касаційного адміністративного суду від 21 травня 2026 року постановлено з дотриманням норм процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України залишити без задоволення.
Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2026 року у справі № 990/301/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач М. М. Гімон
Судді: | | О. О. Банасько | | Н. М. Мартинюк
| | О. В. Білоконь | | С. О. Погрібний
| | О. Л. Булейко | | Н. С. Стефанів
| | О. А. Губська | | Т. Г. Стрелець
| | А. А. Ємець | | О. В. Ступак
| | В. В. Король | | М. Ю. Тітов
| | С. І. Кравченко | | І. В. Ткач
| | О. В. Кривенда | | О. С. Ткачук
| | М. В. Мазур | | В. Ю. Уркевич