ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 260/5857/25 пров. № А/857/39594/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року (головуючий суддя: Іванчулинець Д.В., місце ухвалення - м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -
встановив:
ОСОБА_1 , 21.07.2025 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 77309104 та зобов`язати відповідача, виконати судове рішення у справі № 260/6838/24.
Обґрунтовує позов тим, що 15 липня 2025 року ним отримано постанову про закінчення виконавчого провадження № 77309104 від 08 липня 2025 року. З огляду на зміст спірної постанови, позивач зазначає про наявні розбіжності між наведеним та дійсним станом справи, викривленням нереалізованого виконання судового рішення і банальне повторення ухиляння відповідача від реального виконання судового рішення та маніпулювання Законом і наданням формальних відповідей. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 у задоволенні позову відмовлено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
У відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи вимоги цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цю справу слід розглядати без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки предметом розгляду у справі за № 260/6838/24 була протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, яка полягала у заниженні відсоткового значення розміру пенсії та на виконання рішення суду, згідно протоколу перерахунку пенсії останньому здійснено обчислення такої у розмірі 83%, суд вважав, що рішення суду виконано у спосіб встановлений згідно резолютивної частини. Відтак, суд встановив, що відповідачем виконано рішення суду від 01 січня 2025 року у справі за № 260/6838/24.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Закарпатським окружним адміністративним судом від 01 січня 2025 року у справі № 260/6838/24 визнано протиправною дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у перерахунку та виплати належної ОСОБА_1 пенсії виходячи з 83% відповідного грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 року із розрахунку 83 % відповідних сум грошового забезпечення. Рішення по справі № 260/6838/24 набрало законної сили 31 січня 2025 року.
Закарпатським окружним адміністративним судом 12 лютого 2025 року видано по вищевказаній справі виконавчий лист.
Згідно матеріалів виконавчого провадження ВП № 77309104, 22 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою з приводу примусового виконання виконавчого листа № 260/6838/24/2024, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом від 12 лютого 2025 року по справі № 260/6838/24. До заяви долучив оригінал виконавчого документу.
Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень, відповідно до вимог статей 3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 25 лютого 2025 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію зазначеної постанови, відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано сторонам виконавчого провадження.
На адресу відділу ПВР, 06 березня 2025 року надійшла відповідь боржника (Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області) від 05 березня 2025 року вих. № 0700-0404-5/12794 про те, що розмір пенсії до виплати не змінився та був залишений у розмірах, які встановилися після виконання перерахунків пенсії на виконання попередніх рішень судів.
Державним виконавцем відділу 20 березня 2025 року надіслано боржнику вимогу щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії стягувану з 01 лютого 2022 року із розрахунку 83% відповідних сум грошового забезпечення.
ГУ ПФУ в Закарпатській області листом від 25 березня 2025 року вих. № 0700-0404-5/17462 на вимогу виконавця повідомили, що так як розмір пенсії ОСОБА_1 вже перевищував максимальний розмір пенсії, встановлений ст. 43 Закону України «Про пенсійні забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то розмір пенсії до виплати не змінився та був залишений у розмірах, які встановилися після виконання перерахунків пенсії на виконання попередніх рішень судів, у зв`язку з чим доплата різниці в пенсії за минулий час відсутня.
У зв`язку з тим, що рішення суду боржником на думку державного виконавця не виконано, державним виконавцем відділу ПВР, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн. від 26 березня 2025 року ВП № 77309104, зазначено вимогу виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено боржника про кримінальну відповідальність, копію постанови направлено боржнику для виконання.
Однак, 29 травня 2025 року Закарпатським окружним адміністративним судом у справі № 260/2560/25 адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до відділу примусового виконання рішень про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. від 26 березня 2025 року ВП № 77309104 задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд у справі № 260/2560/25 зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснило перерахунок пенсії з 01 лютого 2022 року виходячи з розміру грошового забезпечення 83 %. Відтак, суд встановив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішення суду від 01 січня 2025 року у справі за № 260/6838/24 - виконано. Поряд з цим, орган пенсійного фонду здійснив обмеження розміру пенсії максимальним розміром, що в даному випадку є вже новим спором між сторонами. Отже, суд погодився з доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Білинцем В.О. про накладення штрафу від 26 березня 2025 року у розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженні № 77309104 є протиправною та таку необхідно скасувати, а позов задовольнити.
На підставі вищенаведеного, 08 липня 2025 року державним виконавцем відділу ПВР, керуючись пунктом 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Копію постанови надіслано сторонам виконавчого провадження.
Позивач вважаючи таку постанову протиправною звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 129-1 Конституції України установлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення повинно бути виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).
Спірні правовідносини виникли з приводу закінчення виконавчого провадження № 77309104 та регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон № 1404-VIII), який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений статтею 63 Закону № 1404-VIII, відповідно до частини першої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
За приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Аналіз наведених норм права, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
Тобто, виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.
Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 21.08.2024 справа № 240/27324/23 та від 18.09.2024 справа № 240/26091/23.
Як зазначалося вище спірні правовідносини виникли з приводу закінчення виконавчого провадження № 77309104 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.01.2025 у справі № 260/6838/24, згідно з виконавчим листом від 12.02.2025 (а. с. 22-23).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі № 260/6838/24, яке набрало законної сили 31.01.2025, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 року із розрахунку 83% відповідних сум грошового забезпечення. 
Закарпатським окружним адміністративним судом 12 лютого 2025 року видано по вищевказаній справі виконавчий лист.
Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень, відповідно до вимог статей 3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 25 лютого 2025 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію зазначеної постанови, відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано сторонам виконавчого провадження.
На адресу відділу ПВР, 06 березня 2025 року надійшла відповідь боржника (Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області) від 05 березня 2025 року вих. № 0700-0404-5/12794 про те, що розмір пенсії до виплати не змінився та був залишений у розмірах, які встановилися після виконання перерахунків пенсії на виконання попередніх рішень судів.
Державним виконавцем відділу 20 березня 2025 року надіслано боржнику вимогу щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії стягувану з 01 лютого 2022 року із розрахунку 83% відповідних сум грошового забезпечення.
ГУ ПФУ в Закарпатській області листом від 25 березня 2025 року вих. № 0700-0404-5/17462 на вимогу виконавця повідомили, що так як розмір пенсії ОСОБА_1 вже перевищував максимальний розмір пенсії, встановлений ст. 43 Закону України «Про пенсійні забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то розмір пенсії до виплати не змінився та був залишений у розмірах, які встановилися після виконання перерахунків пенсії на виконання попередніх рішень судів, у зв`язку з чим доплата різниці в пенсії за минулий час відсутня.
Державним виконавцем відділу ПВР, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн. від 26 березня 2025 року ВП № 77309104, зазначено вимогу виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено боржника про кримінальну відповідальність, копію постанови направлено боржнику для виконання.
У подальшому, 29 травня 2025 року Закарпатським окружним адміністративним судом у справі № 260/2560/25 адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до відділу примусового виконання рішень про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. від 26 березня 2025 року ВП № 77309104 задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, підставою для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання судового рішення в повному обсязі відповідно до виконавчого документа. Закінчення виконавчого провадження з цієї підстави можливе виключно за умови реального, а не формального виконання рішення.
При цьому постанова про закінчення виконавчого провадження повинна бути мотивованою та містити: конкретні обставини, які підтверджують фактичне виконання судового рішення; відомості про спосіб і засоби встановлення такого виконання (результати перевірки, докази, документи тощо).
Аналізуючи наведені норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у разі відсутності належної перевірки виконання рішення або за відсутності доказів його фактичного та повного виконання, прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII є передчасним та таким, що не відповідає вимогам закону.
Як убачається з матеріалів справи, державний виконавець, приймаючи постанову від 08.07.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77309104, не перевірив фактичне виконання рішення суду у справі № 260/6838/24 у повному обсязі та не встановив, що зобов`язання боржника (ГУ ПФУ у Закарпатській області) щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 року із розрахунку 83% відповідних сум грошового забезпечення виконано, оскільки такі докази у справі відсутні.
Суд апеляційної інстанції вважає помилковими покликання суду першої інстанції, що визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 5100 грн від 26 березня 2025 року ВП № 77309104 у справі № 260/2560/25, підтверджує виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі за № 260/6838/24. Оскільки сам по собі факт скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 5100 грн від 26 березня 2025 року ВП № 77309104 не може бути безумовною підставою, яка свідчить про виконання рішення суду у справі № 260/6838/24.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що згідно листа ГУ ПФУ у Закарпатській області від 05.03.2025 № 0700-0404-5/12794 (а. с. 26-27) та листа від 25.03.2025 № 0700-0404-5/17462 (а. с. 33) розмір пенсії ОСОБА_1 перевищував максимальний розмір пенсії, встановлений ст. 43 Закону України «Про пенсійні забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в тому розмір пенсії до виплати не змінився та був залишений у розмірах, які встановилися після виконання перерахунків.
Тобто, позивачу не було виплачено пенсію з 01.02.2022 із розрахунку 83% відповідних сум грошового забезпечення на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі № 260/6838/24, яке набрало законної сили 31.01.2025, що також підтверджується протоколом перерахунку пенсії Пенсійна справа № 0701007088-Міноборони (а. с. 28).
З огляду на викладене, державний виконавець дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про виконання рішення суду у справі № 260/6838/24, що свідчить про порушення вимог пункту 9 частини першої статті 39, статей 18 та 63 Закону № 1404-VIII.
Отже, дії державного виконавця щодо винесення постанови від 08.07.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77309104 є неправомірними, а оскаржувана постанова є такою, що прийнята без належної перевірки фактичного та повного виконання судового рішення, підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання виконати судове рішення у справі № 260/6838/24, то суд апеляційної інстанції вважає, що такі задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).
Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а належним способом захисту порушених прав позивача буде визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ від 08.07.2025 про закінчення виконавчого провадження № 77309104.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про часткове задоволення позову.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають, оскільки позивачем такі не понесені, у зв`язку з звільненням її від сплати судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року у справі № 260/5857/25 скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Білинця В.О. від 08.07.2025 про закінчення виконавчого провадження № 77309104.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя | | О. М. Гінда
судді | | О. Б. Заверуха
| | З. М. Матковська