Справа № 529/689/26
Провадження № 3/529/243/26
ПОСТАНОВА
іменем України

07 липня 2026 року cуддя Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з СПД № 2 Полтавського РУП ВП №2 ГУНП в Полтавській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , який протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
встановив:
18.06.2026 близько 17 год. 57 хв. ОСОБА_1 по вул. Липовій в с-щі Диканька, керував електроскутером Crosser CR-14, 1000W, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, який встановлено за допомогою газоаналізатора Drager 6810 та проведений зі згоди особи на місці зупинки. Результат огляду позитивний і складає 1,09 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій вказав про визнання ним своєї вини, а сам розгляд справи провести у його відсутність. 
Враховуючи, що згідно з вимогами ч.2 ст.268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП не є обов`язковою, тому розгляд справи проведено у відсутність ОСОБА_1 ..
Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 1.10. ПДР України передбачено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Згідно п.2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Однак норма ст.130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 приводиться в рух за допомогою двигуна, і тому за об`єктивною стороною відноситься до транспортних засобів, якими забороняється керувати в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого ОСОБА_2 є суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступною сукупністю доказів:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 696575 від 18.06.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager 6810 під постійну відеофіксацію на нагрудну бодікамеру працівника поліції; 
- направленням особи на огляд з метою виявлення стану сп`яніння;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- результатами спеціального технічного засобу Drager ALKOTEST 6810 від 18.06.2026, згідно якого вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становив 1,09 проміле;
- відеозаписами із нагрудної бодікамери поліцейського від 18.06.2026, на яких зафіксовано зупинка транспортного засобу електроскутера під керуванням ОСОБА_1 та проходження ним огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу “Драгер”.
Працівниками поліції дотримані вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735.
Доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надано.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена належними доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.
Враховуючи вище викладене, дані про особу, що притягується до адміністративної відповідальності, його винність у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, які не спростовані, та те, що вказане правопорушення є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, а також тяжкість ймовірних наслідків, тому приходжу до висновку про необхідність призначення йому адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Що стосується застосування стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, суд зазначає наступне.
Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, законодавець розрізняє дві категорії осіб, на яких, за вчинення даного правопорушення можуть бути накладені різні стягнення: на водіїв - штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, на інших осіб - тільки штраф.
Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
За умови вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, особою, яка не отримувала в установленому законом порядку посвідчення водія, в розумінні п. 1.10 Правил, така особа є «іншою особою» на яку санкцією даної ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення виключно у виді штрафу.
Судом встановлено, що згідно довідки наданої СПД №2 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП України в Полтавській області у ОСОБА_1 посвідчення водія відсутнє.
Враховуючи викладене, керування ОСОБА_1 електроскутером без наявності посвідчення водія, видача якого не підтверджується матеріалами справи, свідчить про необхідність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення для таких осіб виключно у вигляді штрафу.
Зазначене узгоджується із положенням пункту 1.10 ПДР та відповідає вимогам статті 130 КУпАП, яка розмежовує передбачені даною нормою стягнення в залежності від особи що вчинила правопорушення.
Таким чином санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік застосуванню до ОСОБА_1 не підлягає.
Відповідно до Закону України “Про судовий збір” з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.
Керуючись статтями 33, 280, 283 КУпАП, ст.4 Закону України “Про судовий збір”

постановив:
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафа в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн..
Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення - ч.1 ст.307 КУпАП.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місце знаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя Л.Є. Петренко