КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2026 року Київ № 320/16674/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
I. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі – позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у не здійсненні перерахунку попередньо призначеної пенсії ОСОБА_1 , посилаючись на те, що розмір пенсії, після проведення перерахунку, буде меншим у зв`язку з обмеженням його пенсії максимальним її розміром, а також у зв`язку із застосування 60 відсотків від заробітної плати вказаної у довідці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, а саме – у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Луганської області від 03.03.2020 №18-133вих-20 та без обмеження граничного розміру пенсії, та виплатити різницю за минулий час.
II. Позиція позивача та заперечення відповідача
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на перерахунок та виплату пенсії, а саме – у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Луганської області від 03.03.2020 №18-133вих-20 та без обмеження граничного розміру пенсії, проте відповідачем безпідставно відмовлено в реалізації названого права.
Зазначив також, що 13.12.2019 рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, у зв`язку із чим у позивача з`явились підстави для перерахунку пенсії.
Втім, після виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/10938/20, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, натомість отримав відмову, яка мотивована тим, що у разі виконання названого рішення суду, розмір пенсії позивача зменшиться з 22585,69 грн (існуючої пенсії) до 16380,00 грн із розрахунку 60 відсотків та існуючого граничного розміру максимальної пенсії станом на грудень 2019 року.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 19.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
Із урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 29.07.2009.
Конституційним Судом України 13.12.2019 ухвалено рішення № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
На підставі названого рішення Конституційного Суду України прокуратурою Луганської області було видано на ім`я ОСОБА_1 оновлену довідку від 03.03.2020 № 18-133вих-20, що враховується для перерахунку пенсії за посадою «заступника прокурора області» та становить 47 702,66 грн.
10.03.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про здійснення перерахунку пенсії відповідно до вимог чинного законодавства та на підставі вказаної вище довідки.
Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві листом № 2600-0303-8/40256 від 26.03.2020 було відмовлено у перерахунку пенсії.
Не погоджуючись із такою відмовою, позивач оскаржив її до суду.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2021 у справі № 640/10938/20, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідь від 26.03.2020 за № 2600-0303-8/40256), щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Луганської області № 18-133вих-20 від 03.03.2020.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Луганської області № 18-133вих-20 від 03.03.2020 без обмеження граничного розмірі пенсії та виплатити різницю за минулий час.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021 у справі № 640/10938/20, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2021 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмежень її максимального розміру, з розрахунку 90% від суми заробітної плати - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовлено.
В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2021 залишено без змін.
Скасовуючи рішення Окружного адміністративного суду у названій частині, Шостий апеляційний адміністративний суд виходив із такого.
Щодо позовних вимог, які стосуються відсоткового розміру пенсії відносно заробітної плати та її перерахунку без обмеження їх граничного розміру, колегія суддів зазначила таке.
На підставі частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Колегія суддів зазначила, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок пенсії, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657.
Відтак, питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.
Як убачається з матеріалів справи № 640/10938/20, відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідь від 26.03.2020 за № 2600-0303-8/40256), відмовляючи у перерахунку пенсії, відповідач не надавав оцінку відсотковому розміру заробітної плати для перерахунку пенсії, відтак, спору в цій частині на час звернення позивача до суду з позовом не існувало.
Оскільки, судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, колегія суддів вважала висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії із зазначенням відсотків помилковим, так як відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Крім іншого, спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у справі № 640/10938/20 до суду також не існувало. У цьому випадку, відповідачем не обмежено максимальний розмір пенсії ОСОБА_1 , оскільки, її перерахунок не було здійснено, а, у свою чергу, передчасне задоволення вимог щодо необмеження граничного розміру пенсії позивача суперечить основним засадам адміністративного судочинства, оскільки, судове рішення не може ставитись в залежність від настання або ненастання обставин, що можуть виникнути в майбутньому.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі № 640/10938/20, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021 залишено без змін.
Позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.
За результатами розгляду заяви від 29.01.2024, відповідач листом від 20.02.2024 № 6253-3854/Т-02/8-2600/24 повідомив про недоцільність проведення перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду у справі № 640/10938/20 у зв`язку з тим, що розмір пенсії після перерахунку зменшується.
Після повторного звернення позивача на прийом до начальника відділу обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, позивачу повідомлено, що у разі виконання рішення суду пенсія позивача зменшиться з 22858,69 грн (існуючої пенсії) до 16380,00 грн із розрахунку 60% та існуючого граничного розміру максимальної пенсії станом на грудень 2019 року, а також виконання рішення суду призведе до виникнення фактичної переплати пенсії позивача.
Вважаючи свої права на перерахунок пенсії у запропонований в позовній заяві спосіб порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
За нормами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України є Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).
Із набранням чинності Законом № 1697-VII визнано таким, що втратив чинність Закон України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру», крім, зокрема частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50^-1.
До скасування вказаних норм, стаття 50^-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» передбачала, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» та Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру», визначивши, що з 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (частина вісімнадцята статті 50^-1 та частина двадцята статті 86 відповідно).
VI. Оцінка суду
Суд звертає увагу, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) (далі - рішення № 7-р(ІІ)/2019) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Положення частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
При цьому, пунктом 3 установлено такий порядок виконання цього рішення:
- частина двадцята статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
У своєму рішенні № 7-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України також зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру».
Судом у свою чергу враховується, що частина двадцята статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» у первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Однак, згідно із чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України.
Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.
До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України».
Як було зазначено судом вище, у пункту 2 резолютивної частини рішення № 7-р(ІІ)/2019 визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Отже, виходячи з аналізу викладеного, суд доходить висновку, що відповідні положення втратили чинність з 13.12.2019, а тому Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» із указаної дати не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що назване рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії.
Проте, із матеріалів справи судом установлено, що відповідачем було повторно відмовлено позивачу у задоволенні заяви про перерахунок пенсії.
Фактично відповідач погоджується з доводами позивача про наявність у останнього права на перерахунок пенсії, проте зазначає про недоцільність такого перерахунку, оскільки у разі виконання рішення суду у справі № 640/10938/20, розмір пенсії позивача зменшиться з 22585,69 грн до 16380,00 грн із розрахунку 60 відсотків та існуючого граничного розміру максимальної пенсії станом на грудень 2019 року.
При цьому, суд зауважує, що чинна з 13.12.2019 норма частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.
Протягом усього періоду дії норми статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Така бездіяльність Уряду була предметом розгляду в судах.
Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 у справі № 826/8546/18 звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» покладено саме на Уряд.
Суди у названій справі визнали протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VІІ, та зобов`язали Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та ухвалити рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Проте рішення суду Кабінетом Міністрів України виконано не було.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами ПФУ перерахунку зазначених пенсій, у тому числі й пенсії позивача.
Реалізація його права була забезпечена саме Рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019.
Таким чином, суд уважає, що на момент прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення вже існувала суттєва різниця в оплаті праці чинних працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів. Така нерівність має усуватись ПФУ шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення заробітку діючих працівників прокуратури) задоволення заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, поданих після 13.12.2019.
Крім того, суд зауважує, що Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» є чинною, а тому немає підстав для її незастосування. Таке рішення Уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати працівників прокуратури».
Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, суд доходить висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Луганської області від 03.03.2020 №18-133вих-20.
Щодо дати, з якої Пенсійний орган зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивача, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Суд звертає увагу, що первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» до 13.12.2019 (дата ухвалення Рішення КСУ № 7-р(ІІ)/2019) не набирала чинності та не застосовувалась, оскільки Законом № 76-VIII цю первинну редакцію з 01.01.2015 було викладено в новій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», - тобто ці зміни було внесені в текст статті 86 Закону № 1697-VІІ ще до дати набрання нею чинності (15.07.2015).
Тому частина двадцята статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 набрала чинності 13.12.2019 та підлягає застосуванню, починаючи із цієї дати. Отже, після тривалої перерви (01.01.2015 – 12.12.2019) в Україні з`явилась/набрала чинності норма закону, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру».
Вирішуючи питання щодо порядку перерахунку пенсії за вислугу років колишнього працівника прокуратури, суд ураховує, що:
- перерахунок пенсії проводиться за заявою особи, до якої додаються необхідні документи на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії;
- відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Частина двадцята статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», як уже зазначено вище, набрала чинності з 13.12.2019, а відтак суд доходить висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії саме з 13.12.2019. 
При цьому, суд уважає за необхідне звернути увагу, що ця справа є типовою та відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 560/2120/20 за результатами зразкової справи, що відповідно до частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для врахування судом відповідних правових висновки Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Також, суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи зразкову справу № 560/2120/20, зазначила:
«Це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є: вимога зобов`язати відповідача перерахувати пенсію відповідно до статті 50^-1 Закону № 1789-ХІІ або статті 86 Закону № 1697-VII; звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії після 13.12.2019.
Обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права: а) позивачем є особа, яка отримує пенсію, призначену відповідно до Закону № 1789-ХІІ або Закону № 1697-VII; б) предметом спору є перерахунок пенсії відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII після ухвалення Рішення КСУ № 7-р(ІІ)/2019.
На інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі, можуть впливати істотні розбіжності у фабулах справ.
Крім того, суд уважає недоречними посилання скаржника на те, що бюджетні асигнування з Державного бюджету України після винесення Рішення КСУ № 7-р(ІІ)/2019 ПФУ не збільшувалися, виплата пенсій, зокрема призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру», здійснюється з урахуванням пунктів 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України в межах бюджетних призначень, оскільки вимога позивача ґрунтується на чітких законодавчих положеннях.».
Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо позовних вимог у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести позивачу перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розрахунку у розмірі 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Луганської області від 03.03.2020 № 18-133вих-20, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Як уже було встановлено судом, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 29.07.2009 отримує пенсію за вислугу років із розрахунку 90% від суми місячної (чинної) зарплати.
Судом з`ясовано, що право позивача на пенсію з розрахунку 90% від суми заробітної плати вже було предметом судового розгляду у Дарницькому районному суді міста Києва у справі № 753/11220/16-а, де судом встановлено право позивача на пенсію із розрахунку 90% від суми заробітної плати.
Як установлено судом, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах дванадцятій та сімнадцятій статті 50^-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», якими передбачалось, зокрема, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за таким призначенням або перерахунком.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01.10.2011, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, без обмежень, які встановлені уже після призначення позивачу пенсії.
Разом із тим, вимога позивача зобов`язального характеру в частині перерахунку та виплати спірних пенсійних платежів без обмеження максимальним (граничним) розміром не підлягає задоволенню, оскільки судовому захисту підлягає лише порушене право, а вказана вимога спрямована на майбутнє, оскільки фактично у спірних правовідносинах відсутні докази щодо застосування відповідачем відповідного обмеження при проведенні перерахунку пенсії позивача на виконання цього рішення суду, перерахунок пенсії за яким ще не відбувся.
Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача здійснити виплату різниці за минулий час, суд зазначає, що позовні вимоги у цій частині є складовою частиною вимог про перерахунок та виплату пенсії, та дублюють ці вимоги, про що зазначено судом вище, а відтак позов у цій частині є необґрунтованим.
VII. Висновок суду
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
VIІI. Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
За приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За нормами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом установлено, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню частково, суд уважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у не здійсненні перерахунку попередньо призначеної пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ: 42098368; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії, а саме – у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Луганської області від 03.03.2020 №18-133вих-20, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ: 42098368; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.