Справа № 354/2090/24
Провадження по справі № 2/354/99/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді: Остап`юк М.В.
при секретарі судового засідання Вередюку Т.Ю.
за участю:
прокурора: Римарука В.В.
представника відповідача: адвоката Гончаренка С.М.
представника третьої особи Поляницької сільської ради – Москаля Р.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Поляницька сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, державний реєстратор відділу №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Ганна Бондарук, державний реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Андрій Рижов, державний реєстратор Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області Ярослав Кривнюк, Поляницька сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням речових прав на них,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року на адресу суду надійшов позов Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації.
Вимоги мотивовані тим, що 07.02.2022 року у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700, площею 0, 85 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства». 08.06.2022 року зареєстровано право власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_2 . Підставою реєстрації права власності став Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 020036, виданий 10.10.2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради народних депутатів від 11.07.2002 № 25. Однак, вказаним рішенням ОСОБА_2 земельна ділянка не виділялась, а державні акти наявні в документації із землеустрою і в реєстраційній справі щодо реєстрації права власності на цю земельну ділянку є різними: дата видачі, номер реєстрації в Книзі записів державних актів на право власності та номери рішень виконавчого комітету Поляницької сільської ради народних депутатів – не співпадають. Відтак, ОСОБА_2 подано для державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підроблений державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 020036 від 10.10.2002. Територія, за рахунок якої було сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700 площею 0, 85 га, входить до Поляницького лісництва, тобто належить до земель лісогосподарського призначення. Розташування згаданої земельної ділянки в межах земель лісогосподарського призначення підтверджується висновком комплексної експертизи від 04.05.2023 року № КСЕ-19-23/4550, Державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ІФ № 002701 від 10.11.2001, планшетом № 4 планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Поляницького лісництва, планами лісонасаджень Поляницького лісництва за 1996 і 2009 роки, картою-схемою лісових насаджень Поляницького лісництва. Уповноважені органи, зокрема, Кабінет Міністрів України, ДСГП «Ліси України», Івано-Франківська обласна військова адміністрація, Надвірнянська районна державна адміністрація, Яремчанська міська рада Івано-Франківської області, Івано-Франківська обласна рада, Державне агентство лісових ресурсів України згоди на вилучення спірної земельної ділянки зі складу земель лісогосподарського призначення Поляницького лісництва та з користування філії «Ворохтянське лісове господарство» Карпатського лісового офісу не надавали, рішень про їх вилучення чи зміну цільового призначення не приймали. На даний час порушено кримінальне провадження № 12024000000000415 від 21.02.2024 відносно групи осіб, які вчиняли дії, спрямовані на незаконне виведення з державної власності і привласнення земель лісового фонду, для чого використовували підроблені державні акти на право приватної власності на землю. Оскільки ОСОБА_2 набув право власності на спірну земельну ділянку у незаконний спосіб на підставі підробленого державного акту, то він ніколи не був законним володільцем цієї землі. Разом з тим, 15.06.2022 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу відчужив по частці земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Надалі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 здійснили поділ земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700 на 27 земельних ділянок (кадастрові номери: 2611092001:22:002:4071, 2611092001:22:002:4072, 2611092001:22:002:4073, 2611092001:22:002:4074, 2611092001:22:002:4075, 2611092001:22:002:4076, 2611092001:22:002:4077, 2611092001:22:002:4078, 2611092001:22:002:4079, 2611092001:22:002:4080, 2611092001:22:002:4081, 2611092001:22:002:4082, 2611092001:22:002:4083, 2611092001:22:002:4084, 2611092001:22:002:4085, 2611092001:22:002:4086, 2611092001:22:002:4087, 2611092001:22:002:4088, 2611092001:22:002:4089, 2611092001:22:002:4090, 2611092001:22:002:4091, 2611092001:22:002:4092, 2611092001:22:002:4093, 2611092001:22:002:4094, 2611092001:22:002:4095, 2611092001:22:002:4096, 2611092001:22:002:4097), 7 з яких відчужили іншим особам, серед них і спірну земельну ділянку з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071. Вказану земельну ділянку ОСОБА_4 з ОСОБА_3 22.12.2023 згідно договору купівлі-продажу продали ОСОБА_1 . При цьому на момент поділу цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700 уже було змінено з «ведення особистого селянського господарства» на «будівництво та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення». Прокурор вважає, що ОСОБА_4 з ОСОБА_3 були обізнаними з протиправною схемою заволодіння земельними ділянками, адже земельна ділянка знаходиться серед лісового масиву, вкрита лісовими насадженнями, що в силу зовнішніх ознак було очевидним. Відповідно і ОСОБА_1 також мала розуміти, що земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду.
А тому Прокурор просить суд витребувати на користь держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 спірну земельну ділянку, скасувати рішення державного реєстратора Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області Кривнюка Я.Д. від 08.06.2023 № 67936677 і здійснену на їх підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку, скасувати у Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071 у Державному земельному кадастрі, припинивши право приватної власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку. 
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28.01.2025 року залишено позовну заяву без руху (т.2, а.с.41).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 17.02.2025 року відкрито провадження у справі і призначено до підготовчого судового розгляду (т.2, а.с.109).
10.03.2025 року надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Гончаренка С.М. (т.2, а. с. 150).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 09.02.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху . 
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 09.02.2026 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.04.2026 визнано обов`язковою явку третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (т.3 а.с.78).
У судовому засіданні Прокурор підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові.
Представник позивача Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації у судові засідання не з`являвся. 27.03.2026 на адресу суду надійшла заява від представника про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про їх задоволення.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Гончаренко С.М. заперечив відносно задоволення позовних вимог, з підстав їх необґрунтованості. Зазначив, що 15 червня 2022 року мі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кузнєцовою Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №1518. Відповідно до п. 1 Договору Продацець ( ОСОБА_2 ) продав, а Покупці ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) купили по 1/2 частці, у спільну часткову власність, земельну ділянку, загальною площею 0,85 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2611092001:22:002:3700, склад угідь: 0,85 га сіножаті, яка розташована в с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області участок «Вишні». 30.05.2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснили поділ земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700 на 27 окремих земельних ділянок. Кожній земельній ділянці присвоєно кадастрові номери. Таким чином, 30.05.2023 року вони стали законними власниками 27 земельних ділянок. Після цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпочали будувати котеджі на деяких земельних ділянках, з метою їх подальшого продажу та отримання прибутку. 14.12.2023 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071, відповідно до якого остання стала законним власником зазначеної земельної ділянки. Станом на сьогоднішній день відбувається будівництво котеджу на даній земельній ділянці. Також заперечив належність земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071 до земель лісогосподарського призначення, оскільки як видно з Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071 не відноситься до земель лісогосподарського призначення та її межі не накладаються на межі земель Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Також це вбачається з ситуаційної схеми земельних ділянок, яка виготовлена сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_5 від 05.02.2025р. Крім того, згідно листа Поляницької сільської ради №Р-1023 від 18.11.2024 р. земельна ділянка з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071 знаходиться в межах населеного пункту с. Поляниця. Відтак, спірна земельна ділянка не відноситься до земель лісогосподарського призначення. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали власниками земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700 на підставі відплатного договору купівлі-продажу, посвідченого 15.06.2022 року приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кузнєцовою Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1518. Відповідно до п. 3 Договору земельна ділянка на момент укладання цього договору нікому іншому не була продана, не подарована, іншим способом не відчужена, не надана в іпотеку, не передана в оренду чи безоплатне користування, не була предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебувала, даний факт перевірено згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та щодо суб`єкта, яка отримана Кузнецовою Н.М., приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу 15.06.2022 року. Тобто на момент укладення договору купівлі-продажу, будь-які зареєстровані обтяження щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700 були відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та щодо суб`єкта від 15.06.2022 року за індексним №63874105. Зазначений договір купівлі-продажу на сьогоднішній день не оспорений та не визнаний недійсним у судовому порядку. На момент укладення договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які відомості про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень. Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та щодо суб`єкта від 15.06.2022 року за індексним №63874105. Також на момент укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно також були відсутні будь-які відомості про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та щодо суб`єкта від 22.12.2023 року за індексним №70850702. Таким чином, Відповідачка не знала і не могла знати про існування будь-яких прав чи обтяжень, а тому набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071 вільною від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар (постанова Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року по справі №925/1351/19, Провадження № 12-35гс21). Враховуючи викладене, Відповідач є добросовісним набувачем земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071, а тому дана земельна ділянка, не може бути витребувана у добросовісного набувача, в порядку статей 387, 388 ЦК України. Таким чином, позовна заява Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації до ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог Позивача про скасування рішення державного реєстратора та скасування записів про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, то позовні вимоги в цій частині є неефективним засобом захисту, що узгоджується із судовою практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16). Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18.
А тому просив відмовити у задоволенні позову повністю, 

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Фраківської області у судовому засіданні позовні вимоги Прокурора підтримав, зазначив, що Поляницькою сільською радою не приймалося рішення про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700 площею 0, 85 га, з якої була виділена спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071площею 0, 0272 га. Також Поляницька сільська рада не надавала згоди на вилучення цієї земельної ділянки із земель Лісгоспу. Просив позов Прокурора задовольнити. 

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» у судові засідання жодного разу не з`явився, відзиву на позов чи письмових пояснень не подавав. Про дату та часу судових засідань повідомлявся за адресою зареєстрованого місця знаходження юридичної особи, вказаної у позовній заяві.
Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» неодноразово повідомлялося про дату та час судових засідань шляхом надіслання судових повісток в електронний кабінет (т.2 а.с.198, т.3. а.с. 13,29,66,87,108,115,137), а також шляхом опублікування повідомлення на сайті Судової влади України (т.2 а.с. 118, 235).
З огляду на належне повідомлення Підприємства про дату та час розгляду справи, Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», оскільки Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення останнього про дату та час судових засідань у цій справі.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , державний реєстратор відділу №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Ганна Бондарук, державний реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Андрій Рижов, державний реєстратор Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області Ярослав Кривнюк у судові засідання жодного разу не з`явилися, відзиву на позов чи письмових пояснень не подавали. Про дату та час судових засідань щоразу повідомлялися згідно вимог законодавства за адресою зареєстрованого місця проживання/останнього відомого місця проживання/місця роботи, а також на сайті Судової влади України.
Оскільки Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення останніх про дату та час судових засідань у цій справі, Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності третіх осіб.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, надані у судовому засіданні та врахувавши письмові пояснення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з частиною першою статті 167, частиною першою статті 170 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
За змістом положень частин першої та четвертої статті 56 ЦПК України, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист державних чи суспільних інтересів.
У жовтні 2024 року прокурор звернувся в інтересах держави із даною позовною заявою. 
Підставами позову, передусім, прокурор зазначив незаконність набуття у власність земель державного лісового фонду, в тому числі спірної земельної ділянки відповідачкою ОСОБА_1 у зв`язку із незаконністю її набуття первісними власниками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..
Пояснив, що пред`явлення позову обумовлене необхідністю захисту інтересів держави та невжиттям суб`єктом владних повноважень Надвірнянською районною військовою (державною) адміністрацією необхідних заходів.
Відповідно до частини першої статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. 
Статтею 19 ЗК України визначено категорії земель, зокрема, це землі лісогосподарського призначення.
Згідно з частинами другою та третьою статті 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Згідно з частиною третьою статті 1 Земельного кодексу України використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За змістом частин першої та другої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 18 ЗК України категорії земель України мають особливий правовий режим.
Відповідно до частини першої статті 57 ЗК України земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам.
Судом встановлено, що у постійному користуванні Ворохтянського державного лісогосподарського підприємства перебували землі для ведення лісового господарства, площею 4358,5 га, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ІФ № 002701, виданого на підставі рішення Поляницької сільської ради № 3 від 11.01.2001 (т.1, а. с. 47).
Згідно наказу Державного комітету лісового господарства України № 87 від 03.04.2006 Ворохтянський держлісгосп був перейменований в 2006 році на ДП «Ворохтянське лісове господарство».
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 № 906 «Про припинення державного підприємства «Ворохтянське лісове господарство» ДП «Ворохтянське лісове господарство» реорганізовано шляхом приєднання до ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ».
Відповідно до Статуту Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" (далі – ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ»), затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 24.09.2025 № 206 (нова редакція), ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ» є правонаступником Державного підприємства «Ворохтянське лісове господарство».
Таким чином, станом на час розгляду справи ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ» є постійним користувачем землі для ведення лісового господарства, площею 4358,5 га.
Судом встановлено, що 15.06.2022 року відповідачем ОСОБА_2 як продавцем укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_3 як покупцями.
Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кузнєцовою Н.М. за реєстровим номером № 1518. 
Предметом договору купівлі-продажу була земельна ділянка, загальною площею 0, 85 га, для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700, розташована в с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області на участку ОСОБА_6 .
Відповідно до пункту 1 Договору, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 і ОСОБА_3 купили по частці, у спільну часткову власність, вказану земельну ділянку (т.1 а.с.88) .
Надалі, за замовленням ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ПП «Карпати Геокадастр» розробило Технічну документацію із землеустрою щодо поділу цієї земельної ділянки на 27 земельних ділянок (т. 1, а. с. 91). 
Кожній земельній ділянці присвоєно кадастрові номери: 2611092001:22:002:4071, 2611092001:22:002:4072, 2611092001:22:002:4073, 2611092001:22:002:4074, 2611092001:22:002:4075, 2611092001:22:002:4076, 2611092001:22:002:4077, 2611092001:22:002:4078, 2611092001:22:002:4079, 2611092001:22:002:4080, 2611092001:22:002:4081, 2611092001:22:002:4082, 2611092001:22:002:4083, 2611092001:22:002:4084, 2611092001:22:002:4085, 2611092001:22:002:4086, 2611092001:22:002:4087, 2611092001:22:002:4088, 2611092001:22:002:4089, 2611092001:22:002:4090, 2611092001:22:002:4091, 2611092001:22:002:4092, 2611092001:22:002:4093, 2611092001:22:002:4094, 2611092001:22:002:4095, 2611092001:22:002:4096, 2611092001:22:002:4097.
В подальшому, земельна ділянка з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071 на підставі договору купівлі-продажу № 3754 від 22.12.2023 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відчужена відповідачці ОСОБА_1 .
На час розгляду справи в суді власником цієї земельної ділянки є відповідачка ОСОБА_1 .
Вказана земельна ділянка є предметом цього судового розгляду.
Прокурор стверджує, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду, набута первісними власниками у порушення вимог закону, без додержання встановленого порядку вилучення земель лісогосподарського призначення. 
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №362948481 від 23.01.2024 року право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку із кадастровим номером 2611092001:22:002:4071 зареєстровано 22.12.2023 року (т.1, а. с. 34).
Згідно з висновком експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № КСЕ-19-23/4550 від 04.05.2023 року межі земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700, з якої виділена спірна земельна ділянка, накладаються на межі Поляницького лісництва Державного підприємства «Ворохтянське ЛГ», тобто є землею лісогосподарського призначення (т.2, а. с. 200). 
Відповідно до статтей 55, 56 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. 
Землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. 
Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.
Громадяни та юридичні особи у встановленому законом порядку можуть набувати у власність для лісорозведення земельні ділянки, а також можуть мати у власності ліси, створені шляхом лісорозведення на набутих у власність у встановленому законом порядку земельних ділянках, а також самозалісені ділянки на набутих у власність у встановленому законом порядку земельних ділянках.
Діюче, на час набуття первісним власником ОСОБА_2 земельної ділянки (2002 рік), законодавство дозволяло органу місцевого самоврядування вилучати для суспільних та інших потреб земельні ділянки, надані у постійне користування, але при дотриманні чітко визначеної законодавством процедури. 
Так, у відповідності до частини першої, другої статті 149 ЗК України у редакції чинній на час виникнення права власності у ОСОБА_2 , земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. 
Вилучення земельних ділянок проводилося за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.
За змістом положень статті 20 ЗК України у діючій на той час редакції, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. 
Зміна цільового призначення земель провадилася органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймали рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. 
Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснювалася за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, законодавством чітко передбачалося, що при передачі громадянам чи юридичним особам земельної ділянки, в тому числі, лісогосподарського призначення, яка перебуває у постійному користуванні спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства мали передувати рішення органу місцевого самоврядування про вилучення цієї земельної ділянки та про зміну її цільового призначення.
У той же час, у відповідності до змісту листів Кабінету Міністрів України від 08.03.2024 № 5912/0/2-24, Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 19.03.2024 № 1842/2.3-2024, Івано-Франківської обласної військової адміністрації від 22.03.2024 № 1944/2620/6-24/01-019, Надвірнянської районної державної адміністрації від 01.04.2024 № 460/01.30/146, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 09.05.2024 № 12094/01-40/01, Івано-Франківської обласної ради від 15.05.2024 № 12-131/486/007, Державного агентства лісових ресурсів України від 28.05.2024 № 02-33/2855-24, згоди на вилучення земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700 зі складу земель лісогосподарського призначення Поляницького лісництва та з користування філії «Ворохтянське лісове господарство» Карпатського лісового офісу не надавалося, рішень про їх вилучення чи зміну цільового призначення не приймалося.
Сторона відповідачів не надала протилежних доказів на спростування зазначеного.
А тому, Суд погоджується із доводами Прокурора, що спірна земельна ділянка вибула із володіння держави із порушенням встановленого порядку вилучення земель лісогосподарського призначення, та що у такому разі належним способом захисту порушеного права на земельну ділянку лісогосподарського призначення є віндикаційний позов.
Згідно пунктів 5.5, 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі №925/1265/16 під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту земельних прав наведено в частині третій статті 152 ЗК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним частиною третьою статті 152 ЗК України, або ж іншим способом, який передбачено законом.
Відповідно до висновку, викладеного у пункті 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі № 359/3378/16-ц «… Велика Палата Верховного Суду підтверджує свій висновок про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності. Такий висновок випливає з постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц (провадження № 14-140цс18), на яку посилається Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанов Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, розділ 1.5.4)».
Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Представник відповідача стверджує, що відповідачка ОСОБА_1 є добросовісним набувачем та не може відповідати за порушення, які могли бути допущені при передачі земельної ділянки у власність ще до набуття ним її у власність, якщо такі мали місце. 
Суд встановив, що ОСОБА_1 придбала земельну ділянку за відплатним договором купівлі-продажу, зі змісту якого вбачається, що нотаріус посвідчила його після перевірки наявності у продавця права власності, а в державних реєстрах відсутні заборони або обмеження, які могли заважати вчиненню такого правочину.
Велика палата Верховного Суду зазначала, що «в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок (якщо такі ознаки наявні) особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що земельна ділянка є лісовою земельною ділянкою. Це може свідчити про недобросовісність такої особи і впливати на вирішення спору, зокрема про витребування лісової земельної ділянки …» (пункт 55 постанови Великої палати Верховного суду від 23.11.2021 року у справі № 359/3378/16-ц)».
За обставинами цієї справи спірна земельна ділянка, яка розташована в АДРЕСА_1 куплена відповідачкою ОСОБА_1 у 2023 році за 7497 грн 25 коп, що очевидно є заниженою ціною, та не відповідає вартості земельних ділянок у відомому курортному регіоні країни. Вказана обставина мала б викликати занепокоєння у відповідачки ОСОБА_1 . 
Крім того, до матеріалів справи долучено фото-та відео зйомку земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700, з якої утворилася спірна земельна ділянка, здійсненої ПП «ГеоБудІнформ Долина» у 2022 році.
За результатами перегляду у судовому засіданні відеозйомки вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 2611092001:22:002:3700 станом на 2022 року (час проведення зйомки) є залісненою.
Суд враховує заперечення представника відповідача про те, що земельна ділянка Відповідачкою придбана 22.12.2023 року, тобто через рік після проведення обстеження, а відтак відеозйомка не відповідає актуальному вигляду земельної ділянки на момент її придбання, на якій вже тоді було розпочато будівництво.
Проте Стороною відповідача не надано жодних доказів, на підтвердження вказаного, не долучено фото земельної ділянки на час купівлі, не надано доказів, що на цій земельній ділянці станом на кінець 2023 року (період купівлі) тривало будівництво, і що таке здійснюється зараз, не долучено відповідних дозволів, проектів, тощо.
На відміну від Відповідачки, Прокурор зайняв активну позицію та долученими до матеріалів справи доказами спростував презумпцію добросовісності набувача ОСОБА_1 . Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що за загальним правилом, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Близькі за змістом висновки, зокрема наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).
Отже, у тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Крім цього, у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21) за позовом про визнання протиправними рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування записів про державну реєстрацію права власності, Велика Палата Верховного Суду вказала про те, що якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то ефективним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для відновлення його права. Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий правовий висновок сформульований у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Отже, у разі задоволення віндикаційного позову рішення суду про витребування майна забезпечуватиме ефективне відновлення порушених прав власника, оскільки таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності, тому задоволення вимог щодо скасування записів про право власності не є потрібним для захисту порушених прав позивачів, до схожих висновків також дійшов Верховний Суд, виклавши їх у постанові №757/1526/19).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України)
На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Прокурора в частині скасування рішення державного реєстратора Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області Кривнюка Я.Д. від 08.06.2023 № 67936677 та здійснену на його підставі державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (із закриттям розділу), стосовно земельної ділянки з кадастровим номером: 2611092001:22:002:4071, а також в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 70850702 від 22.12.2023, яким за ОСОБА_1 (із закриттям розділу) зареєстровано право власності на вказану вище земельну ділянку - через неналежний спосіб захисту, що обраний Прокурором.
Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, то у силу положень статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно з частиною першою. Статті 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству.
Відповідно до частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Оскільки документи, подані для державної реєстрації спірної земельної ділянки не відповідали вимогам законодавства, оскільки остання, як об`єкт лісогосподарського призначення не могла бути передана у приватну власність первісному власнику без вилучення її із земель лісогосподарського призначення у встановленому порядку, то державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відповідно до частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 4, 5, 12, 56, 76, 81, 80,128, 259 ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Позов Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Поляницька сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, державний реєстратор відділу №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Ганна Бондарук, державний реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Андрій Рижов, державний реєстратор Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області Ярослав Кривнюк, Поляницька сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області про витребування земельних ділянок, скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням речових прав на них – задовольнити частково.
Витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації земельну ділянку площею 0,0272 га з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071, яка розташована в межах села Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області.
Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:4071 у Державному земельному кадастрі, припинивши право приватної власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;
Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Перший заступник керівник Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави, зареєстроване місцезнаходження: 76000, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 03530483;
Позивач: Надвірнянська районна військова (державна) адміністрація, зареєстроване місцезнаходження: 78400, м. Надвірна, майдан Шевченка, 33, Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 23804557;
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів:
Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», зареєстроване місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9-А, Київської області, РНОКПП 44768034;
ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання, вказане у позовній заяві: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
Поляницька сільська рада Надвірнянського району Івано - Франківської області, зареєстроване місцезнаходження: 78593, с. Поляниця, Надвірнянський районн, Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 25596005;
Державний реєстратор відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Ганна Бондарук, зареєстроване місце роботи: 45008, м. Ковель, вул. Грушевського,14, Ковельський район, Волинської області;
Державний реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Андрій Рижов, зареєстроване місце роботи: 36039, м. Полтава, вул. Затишна, 23, Полтавська область;
Державний реєстратор Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області Ярослав Кривнюк, зареєстроване місце роботи: 78700, с. Верховина, вул. Івана Франка, 3, Верховинський район, Івано-Франківська область.

Повний текст рішення складено 27.08.2026.

Суддя:        Марія ОСТАП`ЮК