Справа № 212/1538/26 
2/212/7805/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: Головуючого судді Чайкін І.Б., за участі секретаря судового засідання Хімченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 10.03.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 474044518 на суму 4500,00 грн. Саме Відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна зособистого кабінету і пароля особистого кабінету. В подальшому Відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 10700 грн. 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. 31.07.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу, за яким до останніх перейшло право вимоги до відповідача. 15.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги за Кредитним договором боржником якого є ОСОБА_1 . Оскільки відповідачем належним чином не виконувалися боргові зобов`язання за кредитним договором, тому виникла заборгованість у розмірі 55 219.70 грн, яка складається з: 10 699.03 грн - заборгованість по тілу кредиту; 44 520.67 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, вказану суму позивач хоче стягнути в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу у розмірі 7000 грн.
Ухвалою суду від 19.03.2026 року вказаний позов прийнято в провадження для розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Заочним рішенням від 02.06.2026 року позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за договором кредиту № 474044518 у загальному розмірі 55 219.70 гривень, судовий збір 2662 гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу 3000 гривень.
Ухвалою суду від 06.08.2026 року скасовано заочне рішення та справу призначено до розгляду на 18.08.2026 року об 10.45 годині.
Представник позивача у судове засіданні не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Крім того, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачка не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У заяві про перегляд заочного рішення зазначила, що розрахунок наданий позивачем не відповідає дійсності та складений із неправильним застосуванням відсоткової ставки, також в розрахунку не зазначено період за яких нарахована заборгованість.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 подала заявку до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на отримання кредитних коштів в розмірі 4500 гривень, строком на 30 днів (а.с. 16).
10.03.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 474044518 на суму 4500,00 грн та кредитного ліміту 10 700 гривень (а.с.37 зворотній-45 зворотній).
ОСОБА_1 ознайомлено із паспортом споживчого кредиту щодо детальної інформації про кредитування, нарахування відсотків, штрафних санкцій та комісій. Відповідно до паспорту споживчого кредиту позичальник був ознайомлений з основними умовами кредитування; інформацією щодо орієнтовної реальної річної процентною ставки та орієнтовною загальної вартості кредиту для споживача; порядком повернення кредиту тощо (а.с. 36-37).
Відповідачка ОСОБА_1 отримала кошти в розмірі 4 500 гривень 10.03.2023 року (а.с. 22), 600 гривень 16.03.2023 року (а.с. 22 зворотній), 300 гривень 19.03.2023 року (а.с 23), 250 гривень 20.03.2023 року (а.с.23 зворотній), 300 гривень 21.03.2023 року (а.с. 24), 350 гривень 23.03.2023 року (а.с. 24 зворотній), 650 гривень 24.03.2023 року (а.с.25), 650 гривень 24.03.2023 року (а.с. 25 зворотній), 700 гривень 25.03.2023 року (а.с. 26), 600 гривень 26.03.2023 року (а.с. 26 зворотній), 850 гривень 27.03.2023 року (а.с. 27), 600 гривень 28.03.2023 року (а.с. 27 зворотній), 350 гривень (а.с. 28) на платіжну картку НОМЕР_1 .
На виконання ухвали суду, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало інформацію про те, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 відкрито банківський рахунок на підставі якого видано картку НОМЕР_3 , на вказану картку відбулась транзакція коштів 4 500 гривень 10.03.2023 року, 600 гривень 16.03.2023 року, 300 гривень, 250 гривень 20.03.2023 року, 300 гривень 21.03.2023 року, 350 гривень 23.03.2023 року, 650 гривень 24.03.2023 року, 650 гривень 24.03.2023 року, 700 гривень 25.03.2023 року, 600 гривень 26.03.2023 року, 850 гривень 27.03.2023 року, 600 гривень 28.03.2023 року, 350 гривень, також надано виписку по рахунку (а.с.134-136).
Згідно з детальним розрахунком заборгованість по кредитному договору становить 55 219.70 грн, яка складається з: 10 699.03 грн - заборгованість по тілу кредиту; 44 520.67 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 102-105).
28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. 31.07.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу, за яким до останньої перейшло право вимоги до відповідача. 15.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги за Кредитним договором, боржником якого є ОСОБА_1 . Згідно з реєстру боржників до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 474044518, боржник ОСОБА_1 .
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Ст. 629 ЦК України визначено: договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Банк зобов`язання за договором виконав, а відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.
Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК ЕЙС» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.
При дослідженні правочинів наданих стороною позивача, судом з`ясовано, що всі вони підписані, є належними та допустимими. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Оцінюючи доводи відповідачки, викладені у заяві про розгляд справи без її участі та заяві про перегляд заочного рішення, щодо неправильності розрахунку, невірного застосування відсоткової ставки та відсутності зазначення періоду нарахування, суд зазначає наступне. З наданого позивачем детального розрахунку заборгованості (а.с. 102-105) вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося у суворій відповідності до умов кредитного договору № 474044518, паспорту споживчого кредиту та Правил надання грошових коштів у позику, з якими відповідачка була своєчасно ознайомлена та погодилась, скріпивши договір електронним підписом (одноразовим ідентифікатором). Розрахунок містить чіткі періоди нарахування та застосовані ставки за кожен день користування кредитними коштами. Водночас, відповідачка, не погоджуючись із заявленою до стягнення сумою, власного обґрунтованого контррозрахунку суду не надала, презумпцію правомірності умов договору в частині розміру відсоткової ставки не спростувала, доказів часткового чи повного погашення заборгованості не подала. За таких обставин, суд приймає розрахунок позивача як належний та допустимий доказ розміру боргу.
Таким чином, дослідивши наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості, суд встановлює, що арифметично нарахування відсотків здійснено відповідно до кредитного договору № 474044518, паспорту споживчого кредиту та Правил надання грошових коштів у позику.
Разом з тим, суд частково погоджується із доводами відповідачки щодо незгоди із заявленою до стягнення сумою відсотків. Наявність формальної (арифметичної) відповідності розрахунку умовам укладеного договору не позбавляє суд обов`язку оцінити самі умови кредитування та наслідки їх застосування на предмет відповідності вимогам законодавства про захист прав споживачів. Суд, розглядаючи даний спір, не може обмежитися виключно математичною перевіркою заявлених сум, а зобов`язаний перевірити їх крізь призму принципів розумності, справедливості та пропорційності.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23.
У даній справі позивач просить стягнути заборгованість за відсотками у розмірі 44 520,67 грн, що більш ніж у 4 рази перевищує розмір отриманого відповідачкою основного боргу (тіла кредиту), який становить 10 699,03 грн. 
Враховуючи вищезазначені правові висновки, суд приходить до переконання, що нарахування позивачем відсотків у заявленому розмірі покладає на споживача надмірний фінансовий тягар. З метою дотримання розумного балансу інтересів сторін, комерційних інтересів кредитора та враховуючи тривалий характер невиконання зобов`язань відповідачкою, суд, керуючись принципами справедливості та пропорційності, вважає за необхідне зменшити розмір відсотків за користування кредитом, обмеживши їх сумою, що у два рази перевищує розмір основного боргу, а саме до 21 398,06 грн.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 32 097,09 грн (10 699,03 грн основного боргу, 21 398,06 грн відсотків).
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 7 000,00 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих послуг.
Суд, зменшуючи розмір витрат на правову допомогу, враховує ті обставини, що дана справа є справою незначної складності, по даній категорії справ склалася усталена судова практика, неодноразово висловлена позиція Верховного Суду, а тому, на думку суду, підготовка позову та інших процесуальних документів по справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.
Таким чином, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, а також у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд визначає суму витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (стягнуто 32 097,09 грн із заявлених 55 219,70 грн, що становить 58,13%), з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1 547,65 грн (2662,40 грн х 58,13%).
Керуючись ст.ст. 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за договором кредиту № 474044518 у загальному розмірі 32 097 (тридцять дві тисячі дев`яносто сім) гривень 09 копійок, яка складається з: 10 699,03 грн — заборгованість за тілом кредиту; 21 398,06 грн — заборгованість за відсотками.
У задоволенні іншої частини позовних вимог — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судовий збір у розмірі 1 547 гривень 65 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 гривні 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 18.08.2026 року.

Суддя:        І.  Б.  Чайкін