КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2026 року м. Київ справа №640/20627/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_2 , Командувача Територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , Командувача Сухопутних військ Збройних сил України ОСОБА_4 , про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_2 , Командувача Територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , Командувача Сухопутних військ Збройних сил України ОСОБА_4 , в якому позивач просить суд:
- визнати дії, щодо ненадання Відповідачем 2 можливості скористатися позивачу професійною правничою допомогою під час складання протоколу та розгляду справи -незаконними та такими, що порушують конституційні права;
- визнати дії, щодо ненадання Відповідачем 2 позивачу можливості долучити докази під час складання протоколу та розгляду справи - протиправними та такими, що порушили право на захист;
- визнати бездіяльність Відповідача 1 у частині неприйняття особистого рішення по суті порушення конституційного права на професійну правничу допомогу з боку Відповідача протиправною;
- визнати дії Відповідача 1 щодо доручення права надання відповіді на звернення від 30.05.2021 Відповідачу 3 - протиправними;
- визнати відповідь Відповідача 3 №116/12/934 від 14.06.2021 - неправомірною через надання її не уповноваженою на це посадовою особою, а також через невмотивовану відмову у задоволені клопотань, що містились у зверненні від 30.05.2021 та через відсутність у відповіді роз`яснення порядку її оскарження.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2021 позовну заяву залишено без руху.
На виконання вимог ухвали суду від 29.07.2021 позивачем подано заяву про усунення недоліків та виправлену позовну заяву, відповідно до якої позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Відповідача-1 після отримання 02.12.2020 поштовим відправленням «Укрпошти» за №0308705783238 відповідних матеріалів у частині неприйняття особистого рішення по суті порушень з боку Відповідача 2:
конституційного права в питанні надання можливості скористатися професійною правничою допомогою;
визначеного законодавством права в питанні надання можливості залучення доказів під час складання Відповідачем-2 відносно протоколу про військове адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- визнати протиправними дії Відповідача-1 щодо доручення права надання відповіді на звернення від 30.05.2021 Відповідачу-3;
- визнати неправомірною відповідь Відповідача-3, надану листом від 14.06.2021 №116/12/934, через надання її неуповноваженою на це посадовою особою, а також через невмотивовану відмову у задоволені клопотань, що містились у зверненні від 30.05.2021 та через відсутність у відповіді роз`яснення порядку її оскарження.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
На виконання положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.
06.02.2024 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 06.02.2024 справа розподілена судді Горобцовій Я.В.
Ухвалою від 04.03.2024 справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
В обґрунтування позовних вимог позивач наголошує на порушенні порядку притягнення його до відповідальності. 
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачі у наданих суду відзивах наголошують на правомірності своєї поведінки у межах спірних правовідносин, а тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини визначені у Статуті внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі - Статут внутрішньої служби). Статутом внутрішньої служби керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири.
Відповідно до вимог статті 18 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.
Кожен військовослужбовець, вступаючи на військову службу особисто складає Військову присягу на вірність Українському народові та скріплює її власноручним підписом. Військова присяга покладає на військовослужбовця всю повноту відповідальності за виконання ним військового обов`язку. Текст Військової присяги, встановлений у Статуті внутрішньої служби Збройних Сил України та містить серед іншого зобов`язання військовослужбовця сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та Законів України.
Оскільки, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає, серед іншого, в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, з метою з`ясування законних підстав, а також встановлення причин та обставин відсутності на службі командир може призначати службове розслідування, відповідно до вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).
Порядок № 608 визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів).
Службове розслідування може призначатися у тому числі через невиконання або неналежне виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.
Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.
Голова комісії здійснює керівництво діяльністю комісії, має право давати письмові або усні доручення в межах проведення службового розслідування, які є обов`язковими для виконання.
Особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Згідно доповіді безпосереднього начальника позивача, про відсутність позивача на службі без поважних причин, командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України було прийнято рішення про призначення службового розслідування, в ході якого було встановлено, що позивач був відсутній на військовій службі без поважних причин 09.04.2020, 10.04.2020 та 13.04.2020 (з 09.00 по 16.30).
Відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, яка ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку.
Перелік дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на військовослужбовців, та права командирів накладати дисциплінарні стягнення на підлеглих військовослужбовців закріплені у III розділі Дисциплінарного статуту.
Зокрема у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
На момент притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність» позивач неодноразово порушував військову дисципліну та притягався до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до вимог статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Так, майор ОСОБА_1 , в порушення взятих на себе зобов`язань тільки за період з січня по травень 2020 року неодноразово порушував військову дисципліну та вимоги Статутів Збройних Сил України. Зокрема, наказами командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 23.01.2020 № 46, від 20.03.2020 № 178, від 02.04.2020 № 215, від 23.04.2020 № 288, від 08.05.2020 № 352, від 13.05.2020 № 361, від 18.05.2020 № 371, від 22.05.2020 № 392, від 25.05.2020 № 394, від 25.05.2020 № 398 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Виходячи із вище викладеного, командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України було прийнято рішення притягнути майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність».
Суд враховує, що командувач Сухопутних військ Збройних Сил України та командир військової частини, є єдиноначальником і особисто відповідаю перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини; за додержання принципів соціальної справедливості, та зобов`язаний, зокрема, проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; та зобов`язаний стосовно кожного випадку правопорушення прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
При цьому, командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
Статутом внутрішньої служби зазначено про те, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.
Дисциплінарним статутом визначено, що за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
При цьому, у зв`язку із вибуттям командувача Сухопутних військ Збройних Сил України 05.05.2020 за межі гарнізону для роботи у військах, генерал-майор ОСОБА_5 , керуючись вимогами статті 60 Статуту внутрішньої служби, тимчасово виконував обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та на виконання вимог Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарного статуту, склав щодо позивача протокол № А0105 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Протокол було складено відповідно до вимог Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 18.07.2017 № 374 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.08.2017 за № 982/30850 (далі - Інструкція № 374).
Ця Інструкція встановлює механізм складання протоколів про військові адміністративні правопорушення відносно військовослужбовців Збройних Сил України, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені главою 13-Б «Військові адміністративні правопорушення» Кодексу України про адміністративні правопорушення, надсилання до районних, районних у місті, міських, міськрайонних судів протоколів та інших матеріалів про військові адміністративні правопорушення.
Складення протоколу про військове адміністративне правопорушення є обов`язком командира у разі встановлення такого правопорушення. Інструкцією № 374 та Порядком № 608 не передбачено залучення представника (адвоката) під час складання протоколу про військове адміністративне правопорушення та проведення службового розслідування.
Пунктом 3 Інструкції № 374 зазначено, що протокол заповнюється з дотриманням вимог щодо форми та змісту, установлених статтею 256 КУпАП.
Зазначеною статтею закріплено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Далі, відповідно до вимог статті 257 КУпАП, протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Приписами статті 268 КУпАП зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Проаналізувавши зазначені приписи можна дійти до висновку про те, що військовослужбовець має право на професійну правничу допомоги (адвоката) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у судовому засіданні, оскільки складення протоколу про адміністративне правопорушення є лише фіксацією можливого правопорушення. 
В свою чергу, рішення щодо наявності правопорушення та притягнення винної особи до відповідальності приймає суд. 
Враховуючи зазначене складення протоколу про військове адміністративне правопорушення було обов`язком генерал-майора ОСОБА_6 , як тимчасово виконуючого обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (командира військової частини НОМЕР_1 ), невиконання якого призвело би до притягнення останнього до відповідальності у порядку встановленому законом.
Отже, при розгляді питання щодо притягнення позивача до відповідальності було враховано зазначені обставини стосовно обов`язку, уповноваженої на те особи, скласти протокол про військове адміністративне правопорушення, сформувати справу про військове адміністративне правопорушення та надіслати матеріали на розгляд суду для прийняття рішення.
Відповідно до Положення про ІНФОРМАЦІЯ_2 є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Відповідач-2 є підлеглим командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та відповідно до вимог Статутів Збройних Сил України генерал-полковник ОСОБА_4 , як командир військової частини, користується дисциплінарною владою щодо Відповідача-2.
Отже, можна дійти до висновку про те, що відповідно до вимог Дисциплінарного статуту, Відповідачем-1 було правомірно передано на розгляд командувача Сухопутних військ Збройних Сил України питання щодо притягнення, його підлеглого, Відповідача-2 до дисциплінарної відповідальності.
Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Тому, розглянувши зазначену позивачем скаргу командир військової частини, дійшов до висновку про те, що Відповідач-2 діяв у межах наданих йому повноважень та зобов`язань. 
На виконання вимог керівних документів Відповідач-2 був зобов`язаний, з метою фіксації можливого військового адміністративного правопорушення, скласти протокол про військове адміністративне правопорушення, сформувати справу про військове адміністративне правопорушення та направити її на розгляд суду для прийняття рішення. 
Виходячи із зазначеного вище, на думку суду, скасування рішення Шевченківського районного суду про притягнення позивача до адміністративної відповідальності постановою Київського апеляційного суду не може тягнути, як наслідок, притягнення Відповідача-2 до дисциплінарної відповідальності за виконання обов`язку, встановленого Статутами Збройних Сил України, як тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини.
Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних дій та бездіяльності на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, доходить висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.