ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/14648/25 пров. № А/857/3884/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України, 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (суддя – Костецький Н.В., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного рішення – 09.12.2025), 
в адміністративній справі №380/14648/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, 
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

встановив: 

У липні 2025 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд із адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі – відповідач), в якому просили: 1) визнати протиправним та скасувати пункт 31 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.01.2025 року №9/д про відмову позивачам, у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” та Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини; 2) зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальни цького складу, поліцейським га їх сім`ям під час дії воєнного стану” та Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця, її сина ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини; 3) зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” та Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця, її чоловіка ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини; 4) зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” та та Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця, його батька ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Просив у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано пункт 31 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 січня 2025 року №9/д, про відмову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, як членам сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, як члену сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що при винесенні відповідного рішення судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та до помилкових висновків, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що виплата збільшеного до 15000000 грн розміру одноразової допомоги згідно пункту 2 Постанови №168, передбачена для сімей військовослужбовців лише у двох випадках: 1) у разі загибелі військовослужбовця; 2) у разі, якщо військовослужбовець помер внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва). Зазначає апелянт, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_4 за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва) від яких могла настати його смерть. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 5965 від 30.08.2023 причиною смерті ОСОБА_4 слугувала гостра недостатність кровообігу; атеросклеротична хвороба серця. Інших суттєвих станів, які сприяли смерті які, але не пов`язані із захворюванням чи його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті – не зазначено. Також вважає апелянт, що зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити кошти позивачам є ніщо інше як втручання суду у дискреційні повноваження Міністерства оборони України та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Вказує апелянт на те, що при розгляді справи за даним позовом до компетенції суду не належить право приймати рішення про зобов`язання Міністерство оборони України вчинити дії щодо призначення та виплати такої одноразової грошової допомоги.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 у справі № 380/14648/25 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
Позивач-1 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільно стану громадян про державну реєстрацію народження №00046151938 від 24.07.2024.
Позивач-2 ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 31.07.1998.
Позивач-3 ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20.05.2003. 
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 24.02.2022 №1, солдат ОСОБА_4 з 24.02.2022 призначений на посаду командира стрілецького відділення стрілецького взводу 4 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_3 та зарахований на всі види забезпечення.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер у м. Бахмут Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 28.11.2023.
Згідно Витягу з протоколу засідання ВЛК Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 09.07.2024 №5379, захворювання солдата ОСОБА_4 , 1971 р.н.: “Гостра недостатність кровообігу. Атеросклеротична хвороба” послужила причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
Відповідно до змісту Акту службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_4 від 20.09.2023, проведеного відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 29.08.2023 №579 з метою уточнення причин та умов смерті водія кулеметного відділення роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_4 , та відповідно до змісту Акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 19.02.2024, проведеного відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 14.02.2024 №133, встановлено: - відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.05.2023 року №15044, бойового розпорядження Угрупування сил і засобів оборони м. Києва від 30.05.2023 року №116/17/2996/бр/, бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 від 30.05.2023 року №1664/4694/ДСК військова частина НОМЕР_3 передана в підпорядкування 77 оаебр та виконує бойові завдання в районі ведення бойових дій; - відповідно до БР командира 132 обТрО №11/ДСК від 05.06.2023, БР командира 132 обТрО №49/ДСК від 09.06.2023, БН командира НОМЕР_6 обТрО №40/ДСК від 09.06.2023, БР командира НОМЕР_6 об ТрО №685/ДСК від 11.08.2023, солдат ОСОБА_4 виконував бойові завдання на визначених позиціях на околицях міста Бахмут, для забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації та пов`язане із захистом Батьківщини; - для виконання БР командира 132 обТрО № НОМЕР_7 ГДСК від 28.08.2023, 28.08.2023 року близько 15:30 група у складі чотирьох військовослужбовців роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_3 виїхала для ротації на позицію “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”. Під час руху із позиції “СОКИРА” на позицію “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”, що знаходяться на околицях міста Бахмут Донецької області, група військовослужбовців потрапила під мінометний обстріл, під час якого у солдата ОСОБА_4 наступила смерть; - з рапорту командира роти вогневої підтримки капітана ОСОБА_5 встановлено що 28.08.2023 року при висуванні на позиції в результаті мінометного обстрілу загинув водій взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_4 ; - після евакуації тіла з вогневих позицій, упізнання тіла та фіксування факту смертю, військовою частиною відповідно до встановленого порядку була подана доповідь про факт смерті та направлено відповідне повідомлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою повідомлення близьких про факт смерті військовослужбовця; - під час огляду тіла ОСОБА_4 судово-медичним експертом Дніпровського обласного бюро судово-медичної експертизи було встановлено що смерть настала внаслідок захворювання, безпосередня причина смерті - Гостра недостатність кровообігу, захворювання що зумовило безпосередню смерть - Атеросклерична хвороба серця (відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №5965 від 30.08.2023 року та довідки про причини смерті); - відповідно до фактичних обставин справи комісією встановлено, що смерть солдата ОСОБА_4 наступила внаслідок захворювання під час виконанням ним бойового завдання із здійсненні заходів для забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій, в першому ешелоні оборони та наступу, на околицях міста Бахмут Донецької області.
Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 02.10.2024 №535 “Про внесення змін до наказу з основної діяльності від 23.02.2024 №45 про завершення службового розслідування”, внесено зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 23.02.2024 №45 про завершення службового розслідування, зокрема: “Вважати таким, захворювання, що призвело до смерті, та причина смерті водія кулеметного відділення роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_6 , яка наступила під час безпосередньої участі в бойових діях 28.08.2023 року, в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, за відсутності ознак протиправної поведінки вищезгаданого військовослужбовця, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. (Підстава витяг з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 09 липня 2024 року №5379”. 
У зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_4 , яка пов`язана із захистом Батьківщини, позивачі, як члени його сім`ї, звернулись через районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки до відповідача із заявами про нарахування та виплату їм одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Постановою №168.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.01.2025 №9/д (пункт 31), розглянувши подані позивачами документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги на підставі того, що оскільки солдат ОСОБА_4 помер внаслідок ЗАХВОРЮВАННЯ, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно до статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх cімей” та Постанови № 975.
Вважаючи протиправним вказане рішення відповідача, позивачі звернулись до суду із даним позовом. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до ст. 41 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України ”Про військовий обов`язок і військову службу” (ч. 3 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ).
Пунктом 1 ст. 16-1 Закону № 2011-XII визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, зокрема, належать вдова (вдівець).
Відповідно до підпункту “а” п. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно п. 3 ст. 16-2 Закону № 2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень; розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту “а” пункту 1 цієї статті.
Абзацом 1 п. 1 ст. 16-3 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
Згідно п. 6 ст. 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
На виконання вимог Закону № 2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – Порядок №975, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно п. 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до п. 11 Порядку №975 одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) призначається і виплачується: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі смерті військовослужбовця або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадку, передбаченому підпунктом 2 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть; у разі загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1253).
За правилами п.п. 12, 13 Порядку №975 одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 9 цього Порядку, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 32 цього Порядку, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.
Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за наявності особистого розпорядження виплачується особі (особам), на користь якої (яких) складено особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в особистому розпорядженні. У таких випадках розмір часток обраховується із суми, що залишилася після виплат особам, визначеним абзацом другим пункту 8 цього Порядку.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна з таких осіб у строк, встановлений пунктом 32 цього Порядку, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, у рівних частках.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави; у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022, затвердженим Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно з пунктами 2, 4, 5 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Генеральному штабу Збройних Сил України визначити черговість та обсяги призову військовозобов`язаних, резервістів та транспортних засобів національної економіки в межах загального строку мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію”, статті 9-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 28 червня 2023 року № 3161-IX “Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану” Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі – Постанова №168, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Абзацом 1 п. 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Відповідно до абз. 1, 2 п. 2 Постанови №168 особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
Зі змісту вищенаведених правових положень видно, що після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Постановою КМУ № 168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі ніж це було визначено Постановою КМУ № 975.
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що солдат ОСОБА_4 з 24.02.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 .
Також з матеріалів справи видно, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер у м. Бахмут Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 28.11.2023.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання ВЛК Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 09.07.2024 №5379, захворювання солдата ОСОБА_4 , 1971 р.н.: “Гостра недостатність кровообігу. Атеросклеротична хвороба” послужила причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 02.10.2024 №535 “Про внесення змін до наказу з основної діяльності від 23.02.2024 №45 про завершення службового розслідування”, внесено зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 23.02.2024 №45 про завершення службового розслідування, зокрема: “Вважати таким, захворювання, що призвело до смерті, та причина смерті водія кулеметного відділення роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_6 , яка наступила під час безпосередньої участі в бойових діях 28.08.2023 року, в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, за відсутності ознак протиправної поведінки вищезгаданого військовослужбовця, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. (Підстава витяг з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 09 липня 2024 року №5379”.
Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного та обгрунтованого висновку про те, що солдат ОСОБА_4 помер безпосередньо під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, перебуваючи на околицях міста Бахмут Донецької області. Захворювання солдата ОСОБА_4 та причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.
Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, що зазначені обставини спростовують висновок комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладений у протоколі від 13.12.2024 №42/д (пункт 18) про те, що оскільки солдат ОСОБА_4 помер внаслідок захворювання, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно до ст. 16 Закону № 2011-XII та Постанови №975.
За своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
Позивачі, як члени сім`ї солдата ОСОБА_4 є суб`єктами, який відповідно до положень ст. 16-1 Закону № 2011-XII мають право на призначення та отримання вказаної допомоги.
Відповідно до абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.
Враховуючи причини настання смерті солдата ОСОБА_4 та з огляду на правове регулювання питання отримання одноразової грошової допомоги членами сімей загиблих військовослужбовців після 24 лютого 2022 року, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для отримання позивачами одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Постановою № 168. 
Аналогічні правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 22.08.2024 у справі №380/9868/23.
Таким чином судом першої інстанції вірно задоволено позовні вимоги, визнано протиправним та скасувано пункт 31 рішення Міністерства оборони України, оформлений протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 січня 2025 року №9/д, про відмову позивачам у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168, як членам сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини та зобов`язано відповідача призначити та виплатити позивачам одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168, як члену сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до їх переоцінки та незгоди з ними, а отже є безпідставними.
Відносно аргументів скаржника про те, що зобов`язання відповідача призначити та виплатити кошти позивачам є втручанням суду у дискреційні повноваження Міністерства оборони України та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, то суд не приймає їх до уваги з огляду на таке.
Завданням адміністративного суду є контроль за правомірністю дій (рішень) відповідача у розглядуваних правовідносинах, зокрема, щодо виконання відповідачем свого обов`язку щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Колегія суддів зауважує, що Постанова КМУ №168 та Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чітко визначають: у разі загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини, членам його сім`ї виплачується одноразова грошова допомога, що свідчить про імперативний характер виплати, а не альтернативний.
Слід наголосити, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Колегія суддів враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отже, суд першої інстанції правильне прийняв рішення про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачам одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168, як члену сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

постановив:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року в адміністративній справі №380/14648/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська