Справа № 595/1406/25
Провадження № 2-др/595/11/26
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2026 

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Скиби Віталія Михайловича, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Бучацького районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 липня 2026 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось.
06 липня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Скиба В.М., звернувся до суду через систему «Електронний суд» із заявою, в якій просить стягнути з ТОВ «БУКООП» в користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 52 500,00 грн та витрати на прибуття до суду в м. Бучач в розмірі 4 489,11 грн. Заяву мотивує тим, що рішенням Бучацького районного суду від 02.07.2026 у справі № 595/1406/25 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено. Докази про витрати на правничу допомогу подаються до початку судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В свою чергу таку заяву зробив адвокат Скиба В.М. до закінчення встановлення обставин у справі та початку судових дебатів у судовому засіданні 22.06.2026. Відтак, заява про витрати на професійну правничу допомогу подана з дотримання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Так, між адвокатом Скибою В.М. та ОСОБА_1 , для забезпечення прав та інтересів останнього укладено договір про надання правничої допомоги. Відповідно до договору про надання правничої допомоги, укладеного 10 жовтня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Скибою В.М. зафіксовано домовленість сторін про те, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу у справі № 595/1406/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_1 відновити за власний рахунок демонтовані капітальні сходи та тротуарні плити до нежитлової будівлі універмагу, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «БУКООП» у тому ж місці та з тими ж технічними характеристиками, що існували до їх демонтажу в повному обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язується оплатити замовлення у порядку на обумовлені строки сторонами. ОСОБА_1 сплачено авансовий платіж в розмірі 7000 грн, що підтверджується квитанцією. В даному договорі про надання правової допомоги від 10 жовтня 2025 року, сторони погодили оплату за надані послуги адвоката, а саме: попереднє опрацювання матеріалів – 3 000 грн; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції – 3 000 грн; підготовка процесуальних документів по справі (відзив на позовну заяву, заперечення, тощо) – 7 000 грн; судове представництво (судове засідання незалежно від того чи відбулось) – 2 000 грн; витрати на прибуття в суд м. Бучач – 1 000 грн. Остаточна вартість наданих послуг встановлюється Актом виконаних робіт від 03 липня 2026 року №01/07/26-1. Юридичні послуги, щодо опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, що регулюють співмірні відносини, формування правової позиції та позиції захисту, консультування щодо отримання додаткових доказів, підготовлення та передачі до Бучацького районного суду процесуальних документів, у тому числі, але не виключно відзиву на позовну заяву складається з розрахунку 2250 грн за одну годину правової (правничої) допомоги. Загальна сума понесених витрат на професійну правничу допомогу згідно актів виконаних робіт становить 52 500,00 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот) грн. Додатково витрати на прибуття до суду в м. Бучач, що здійснювалося: 26.05.2026 – у розмірі 1 688,20 грн; 15.06.2026 – у розмірі 1 573,91 грн; 22.06.2026 – у розмірі 1 227,00 грн. Загальна сума витрат на поїздки до суду в м. Бучач становить 4 489,11 грн (чотири тисячі чотириста вісімсот дев`ять) грн 11 коп.
07 липня 2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «БУКООП», адвоката Вароди П.Б., надійшли письмові заперечення на клопотання, в яких він просить прийняти ці заперечення до розгляду та врахувати їх як клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України. Також просить відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» на користь ОСОБА_1 52 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 4 489,11 грн витрат на прибуття до суду в м. Бучач у повному обсязі. Альтернативно, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для часткового розподілу витрат, прошу зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які можуть бути стягнуті з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП», до 2000 грн. Витрати на прибуття до суду в м. Бучач у сумі 4 489,11 грн просить відхилити повністю, як недоведені, неспівмірні та не підтверджені належним зв`язком із розглядом справи. Заявлені витрати не відповідають вимогам процесуального закону щодо належного доказування, є внутрішньо суперечливими, істотно перевищують попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, не узгоджуються з умовами договору про надання правничої допомоги, не підтверджені належним детальним описом фактичного обсягу робіт, а також є неспівмірними зі складністю справи, предметом спору, значенням справи для сторін та реальними процесуальними діями представника відповідача. Отже, компенсації підлягають не будь-які платежі або внутрішні домовленості між стороною та її адвокатом, а лише ті витрати, які мають прямий зв`язок із розглядом конкретної справи, є реальними, необхідними, документально підтвердженими, розумними та співмірними. Попередній розрахунок не є формальністю. Його процесуальне значення полягає в тому, щоб інша сторона заздалегідь розуміла можливий обсяг судових витрат, могла оцінити процесуальні ризики, заявити заперечення, поставити питання про співмірність витрат і не була поставлена перед фактом кратного збільшення суми вже після ухвалення рішення у справі. У відзиві на позовну заяву відповідач заявив, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 20 000,00 грн та залежить від кількості судових засідань та вчинення процесуальних дій адвокатом, а на виконання умов договору клієнтом оплачено аванс у розмірі 7 000,00 грн. Тобто саме відповідач на початковій стадії розгляду справи визначив очікуваний розмір витрат у сумі 20 000,00 грн і підтвердив фактичну оплату лише 7 000,00 грн. Після ухвалення рішення відповідач просить стягнути вже 56 989,11 грн, тобто майже утричі більше, ніж попередньо заявлений орієнтовний розмір, без належного пояснення об`єктивної непередбачуваності такого збільшення. Посилання відповідача на те, що у відзиві було зазначено про залежність витрат від кількості судових засідань і процесуальних дій адвоката, не є доказом того, що сума 56 989,11 грн не могла бути передбачена. Усі заявлені відповідачем роботи є типовими процесуальними діями у справі цієї категорії, договір був укладений 10 жовтня 2025 року, відзив було подано 24 жовтня 2025 року, а судові засідання відбувалися протягом розгляду справи і були відомі стороні до ухвалення рішення. Якщо під час розгляду справи відповідач вважав, що його витрати істотно зростають, він мав можливість своєчасно уточнити попередній розрахунок, надати актуальні докази, пояснити підстави збільшення і забезпечити позивачу реальну можливість заперечити проти такого збільшення до завершення розгляду справи. Цього зроблено не було. У договорі про надання правничої допомоги від 10 жовтня 2025 року сторони погодили конкретні ставки: попереднє опрацювання матеріалів - 3 000,00 грн, опрацювання законодавчої бази та формування правової позиції - 3 000,00 грн, підготовка процесуальних документів у справі - 7 000,00 грн, судове представництво - 2 000,00 грн за судове засідання незалежно від того, чи відбулось, витрати на прибуття в суд м. Бучач - 1 000,00 грн. Саме ці умови договору є вихідною точкою для перевірки заявлених витрат відповідно до статті 137 ЦПК України. Водночас, акт виконаних робіт від 03 липня 2026 року вже не застосовує зазначені в договорі ставки. У ньому за попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, формування правової позиції, консультування щодо отримання доказів, підготовку відзиву та заяви про виклик свідків зазначено 25 000,00 грн з розрахунку 2 250,00 грн за одну годину. Такий погодинний розрахунок у договорі не визначений. Додаткова угода про зміну фіксованих ставок договору на погодинну оплату до клопотання не додана. Тому акт у цій частині не підтверджує розмір витрат згідно з договором, а фактично намагається після завершення справи замінити договірний порядок обчислення гонорару іншим порядком. Крім того, у договорі підготовка процесуальних документів у справі визначена окремою фіксованою сумою 7 000,00 грн, а попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази і формування правової позиції разом становлять ще 6000,00 грн. Отже, за договором відповідний блок робіт становив 13 000,00 грн. В акті цей самий блок робіт перерахований іншими словами та оцінений уже у 25 000,00 грн. Така різниця не пояснена, не підтверджена додатковою угодою і не може бути покладена на позивача. Опис робіт в акті не є детальним у розумінні статті 137 ЦПК України. Формулювання про попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів, відшукування та опитування свідків є загальними і не дають можливості перевірити, які саме документи опрацьовувалися, коли саме виконувалась кожна дія, скільки фактичного часу було витрачено на кожну конкретну дію, які саме додаткові докази були отримані, яких саме свідків було відшукано та опитано, яким документом це підтверджено і в чому полягала необхідність саме такого обсягу робіт. Наведений в акті розрахунок 11 годин також не підтверджений жодними первинними документами, обліком часу, датами виконання окремих робіт або іншим об`єктивним підтвердженням. Суду подано лише підсумковий акт, складений після ухвалення рішення, тобто після того, як результат справи вже був відомий. Такий акт може підтверджувати приватну позицію відповідача та його представника щодо бажаного розміру гонорару, але не доводить реальність, необхідність і співмірність витрат у заявленому розмірі для покладення їх на позивача. Окремо акт містить арифметичну та змістову неузгодженість: у клопотанні заявлено 52 500,00 грн, однак словами зазначено «п`ятдесят дві тисячі двісті п`ятдесят», що не відповідає сумі цифрами. Аналогічно щодо витрат на прибуття зазначено некоректне словесне відтворення суми 4 489,11 грн. Такі неточності самі по собі не є єдиною підставою для відмови, однак у сукупності з іншими суперечностями підтверджують, що розрахунок не є належно вивіреним і не може бути механічно покладений в основу судового рішення. Щодо участі у судових засіданнях відповідач просить стягнути 27 500,00 грн, виходячи з розрахунку 2 500,00 грн за одне засідання. Проте договір встановлює іншу ставку – 2 000,00 грн за судове представництво. Жодного додатка або додаткової угоди, якою ставку за судове засідання збільшено з 2 000,00 грн до 2 500,00 грн, відповідач не подав. Тому сума 27 500,00 грн прямо суперечить договору, на який сам відповідач посилається як на доказ витрат. Крім того, акт лише перелічує одинадцять дат судових засідань, але не містить відомостей про фактичну тривалість кожного засідання, обсяг участі представника, процесуальні дії, які вчинялися в кожному конкретному засіданні, причини відкладення або характер розгляду. У договорі зазначено оплату за засідання незалежно від того, чи воно відбулось, але така умова може регулювати внутрішні відносини клієнта та його представника, а не автоматично створює право на компенсацію таких сум за рахунок позивача. Для розподілу судових витрат необхідно довести не лише наявність приватної домовленості, а й необхідність, реальність і співмірність відповідних витрат саме у межах цієї справи. Платіжна інструкція від 23 жовтня 2025 року підтверджує лише сплату 7 000,00 грн за юридичні послуги у справі № 595/1406/25 у Бучацькому суді. Жодного доказу фактичної сплати 52 500,00 грн або 45 500,00 грн залишку відповідач не надав. В акті зазначено, що з урахуванням оплачених 7 000,00 грн до сплати залишається 45 500,00 грн та додатково 4 489,11 грн витрат на прибуття, а розрахунок має бути здійснений протягом трьох місяців після ухвалення рішення, але не пізніше 02 жовтня 2026 року. Отже, на дату подання клопотання більша частина заявленої суми фактично не сплачена, а її майбутня сплата обґрунтовується актом, який сам по собі суперечить договору. Посилання відповідача на те, що витрати на правничу допомогу можуть бути стягнуті незалежно від того, чи вони фактично сплачені, є правильним лише частково і не вирішує спір. Дійсно, за статтею 137 ЦПК України може враховуватися вартість послуг, що сплачена або підлягає сплаті. Однак це правило не скасовує вимог щодо відповідності договору, належності доказів, детального опису робіт, реальності, необхідності, розумності та співмірності. Інакше будь-яка сторона могла б після рішення підписати акт на довільну суму і перекласти її на опонента без належної перевірки судом, що суперечить суті інституту судових витрат. Предметом справи була одна немайнова вимога про зобов`язання відновити капітальні сходи та тротуарні плити. Спір не містив кількох самостійних майнових вимог, не передбачав складного фінансового розрахунку, не був пов`язаний із дослідженням великого масиву спеціальних технічних чи економічних даних у межах судової експертизи, а заявлені відповідачем дії представника є типовими процесуальними діями у справі такої категорії. Тому сума 52 500,00 грн за правничу допомогу є явно завищеною і непропорційною. Витрати на прибуття до суду в м. Бучач у сумі 4 489,11 грн також недоведені. Отже, відповідач мав довести не лише факт здійснення певних витрат, а й безпосередній зв`язок таких витрат з конкретною поїздкою представника до Бучацького районного суду у конкретній справі, із зазначенням маршруту, транспортного засобу, кілометражу, особи водія, фактичної участі у відповідному судовому засіданні та відповідності заявленої суми умовам договору. Жоден із поданих на підтвердження витрат на прибуття документів не містить повного та належного підтвердження маршруту руху, місця виїзду, місця прибуття, часу виїзду і повернення, транспортного засобу, його власника, фактичного кілометражу, особи водія, норми витрат і причинного зв`язку між конкретною витратою та конкретною явкою до суду. Наявність окремих розрахункових документів сама по собі не доводить судових витрат у розумінні ЦПК України, якщо з них не вбачається прямий, необхідний та перевірюваний зв`язок із розглядом саме справи. Додатково договір про надання правничої допомоги передбачав витрати на прибуття в суд м. Бучач у розмірі 1 000,00 грн, тоді як у клопотанні заявлено 4 489,11 грн. Відповідач не пояснив, чому замість погодженої у договорі суми 1 000,00 грн він просить компенсувати іншу суму, яка не відповідає умовам договору і не підтверджує реального маршруту. Тому витрати на прибуття до суду мають бути відхилені повністю. Подані стороною докази на підтвердження витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності вимогам процесуального закону, так і з точки зору їх спрямованості на забезпечення права сторони на відшкодування саме судових витрат. Такий підхід наведено, зокрема, з посиланням на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22, ЄДРСР № 116828908. Тому формальна наявність підписаного акта чи окремих документів не звільняє сторону від обов`язку довести, що заявлені суми є саме необхідними і співмірними судовими витратами у конкретній справі. У цій справі відповідач сам подав договір із фіксованими ставками, однак у подальшому намагається обґрунтувати стягнення сум за іншим, не передбаченим договором порядком розрахунку. Такий підхід є непослідовним і не може створювати для позивача обов`язок компенсувати витрати, які не випливають із поданого договору. Вважає, що окремо слід врахувати, що підготовка та направлення самого клопотання про стягнення судових витрат не є правничою допомогою, спрямованою на вирішення спору по суті, а стосується вже подальшого процесуального питання про розподіл витрат. Тому такі витрати не можуть бути механічно перекладені на позивача як витрати, необхідні для розгляду основної справи. У сукупності подані відповідачем документи не підтверджують заявлену суму. Відзив містив орієнтовний розрахунок 20 000,00 грн і підтвердження авансу 7 000,00 грн. Договір передбачав фіксовані ставки, але акт після рішення застосував погодинний розрахунок і збільшену ставку за засідання. Акт не містить належної деталізації фактичного часу та робіт, містить неузгодженості у сумах словами і цифрами та фактично дублює одні й ті самі послуги. Платіжна інструкція підтверджує лише 7 000,00 грн. Документи, подані на підтвердження витрат на прибуття до суду, не доводять необхідного зв`язку із конкретними судовими засіданнями у справі. За таких обставин заявлені відповідачем витрати не відповідають вимогам статей 133, 134, 137, 138, 141, 246 і 270 ЦПК України, є недоведеними, необґрунтованими, неспівмірними та такими, що не можуть бути покладені на позивача. Відшкодування судових витрат має компенсаторний, а не каральний характер. Воно не може перетворюватися на інструмент покладення на сторону, яка звернулася до суду, довільно сформованого після рішення фінансового тягаря. Якщо суд дійде висновку, що сам факт надання відповідачу правничої допомоги у справі певною мірою підтверджений, це не означає підтвердження заявленого відповідачем розміру витрат. У такому випадку, з урахуванням істотного перевищення попереднього розрахунку, відсутності доказів непередбачуваності такого перевищення, суперечностей між договором і актом, недоведеності витрат на прибуття до суду, загального характеру опису робіт, відсутності належного підтвердження фактично витраченого часу та неспівмірності заявленої суми з предметом спору, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути зменшений до 2000 грн як мінімального співмірного розміру.
08 липня 2026 року ухвалою суду прийнято до розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Скиби В.М., про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії. Розгляд справи постановлено проводити без повідомлення учасників справи.
Питання про ухвалення додаткового судового рішення вирішується без виклику учасників справи на підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи в межах питання, яке розглядається, суд приходить до висновку, що дійсно під час ухвалення рішення не вирішено питання про судові витрати, а тому з даного приводу вважає за необхідне постановити додаткове рішення.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні.
Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2019 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Пунктами 1 та 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно із статтею 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, наявність договірних відносин між адвокатом Скибою В.М. та стороною у справі ОСОБА_1 підтверджується договором про надання правової (правничої) допомоги від 10 жовтня 2025 року, згідно п.3 якого передбачено, що клієнт протягом 15 календарних днів з підписання угоди вносить адвокату аванс у розмірі 7000 грн. До розміру гонорару враховується сума внесеного авансу. Розмір гонорару складається з наступного: попереднє опрацювання матеріалів – 3000,00 грн; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції – 3000,00 грн; підготовка процесуальних документів по справі (відзив на позов, заперечення) – 7000,00 грн; судове представництво (судове засідання незалежно від того чи відбулось) – 2000,00 грн; витрати на прибуття в суд м. Бучач – 1000,00 грн.
На підставі вказаного договору видано ордер серії ВО № 1121030 від 24.10.2025 на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Скибою В.М.
Між адвокатом Скибою В.М. та Гром`яком Ю.М. 03 липня 2026 року підписано Акт приймання-передачі наданих послуг № 01/07/26-1 до Договору про надання юридичних послуг з представництва інтересів у суді, згідно з яким за юридичні послуги щодо опрацювання, підготовлення та передачі до Бучацького районного суду відзиву на позовну заяву складають 25000,00 грн, що складається з розрахунку 2250,00 грн за одну годину правової (правничої) допомоги. Всього в акті зазначено час, витрачений на надання правової допомоги – 11 годин. Юридичні послуги щодо участі у судових засіданнях за цим актом складають 27500,00 грн, що складається з розрахунку 2500,00 грн за одне судове засідання (одну годину) правової допомоги. Розрахунок часу, витраченого для надання правової допомоги: 04.11.2025 год. 10.30; 27.11.2025 год. 11:30; 16.12.2025 год. 12:00; 15.01.2026 год. 11:00; 18.02.2026 год. 11:30; 12.03.2026 год. 09:30; 01.04.2026 год. 09:30; 11.05.2026 год. 14:30; 26.05.2026 год. 15:00; 15.06.2026 год. 10:00; 22.06.2026 год. 12:30. Вартість послуг адвоката за цим актом складає 52500,00 грн. Актом також передбачено, що замовник додатково відшкодовує виконавцю витрати на прибуття до суду в м. Бучач, що здійснювалося 26.05.2026 в розмірі 1688,20 грн; 15.06.2026 – 1573,91 грн; 22.06.2026 – 1227,00 грн. Загальна сума витрат на поїздки становить 4489,11 грн. Факт отримання цих коштів виконавець засвідчує підписанням цього акту. Замовник своїм підписом засвідчує отримання від виконавця правової допомоги в обсязі, зазначеному в Акті та підтверджує, що розмір, який підлягає оплаті за цим актом з вирахуванням суми сплаченого авансу в розмірі 7000 грн становить 52500,00 грн – 7000 = 45500 грн, а також додатково відшкодовані витрати на поїздки у розмірі 4489,11 грн. 
Згідно платіжної інструкції № 511 від 23.10.2025 ФОП ОСОБА_1 перерахував на рахунок отримувача Скиби В.М. кошти в сумі 7000,00 грн, призначення платежу: поповнення рахунку ОСОБА_3 за юридичні послуги по справі № 595/1406/25 у Бучацькому суді. 
На підтвердження додаткових витрат на поїздки адвоката до суду представником Гром`яка Ю.М. до матеріалів заяви долучено фіскальний чек АТ «Укрпошта» ФН 3001239751 від 26.05.2026 на суму 1688,20 грн (за газ), чек № 22140213 ФН від 14.06.2026 на суму 1606,50 грн (за газ), та фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 22.06.2026 на суму 1227,00 грн (за газ).
Частиною 12 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. 
Відповідно до ч. 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 статті 137 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22) зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини».
Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).
Враховуючи те, що суд при ухваленні рішення від 02.07.2026 у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішував, відмову у задоволенні позову, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання таких робіт, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значення справи для сторін, враховуючи принцип розумності, справедливості та співмірності, беручи до уваги доводи сторони позивача щодо завищення розміру заявлених заявником витрат на правову допомогу та розбіжностей у поданих представником відповідача документах та розрахунках, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Окрім цього, з приводу витрат представника відповідача, адвоката Скиби В.М., які пов`язані з доїздом до Бучацького районного суду Тернопільської області в сумі 4489,11 грн, то суд зазначає таке.
Стаття 138 ЦПК України регулює витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду.
Частиною 1 ст. 138 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 138 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 вказав, що вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Витрати, пов`язані з прибуттям до суду, можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.
З огляду на наведене, додаткові витрати, пов`язані з прибуттям до судув розмірі 4489,11 грн задоволенню не підлягають, оскільки долучені представником відповідача фіскальні чеки не підтверджують причинного зв`язку між конкретною витратою та прибуттям до Бучацького районного суду Тернопільської області в межах розгляду цивільної справи № 595/1406/25.
Керуючись статтями 133, 134, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Скиби Віталія Михайловича, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі № 595/1406/25.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» на користь  ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БУКООП», місцезнаходження: вул. Галицька, 10Д, м. Бучач Чортківського району Тернопільської області, фактична 48402, ЄДРПОУ 43824951. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя:	  	І.  І.  Тхорик