ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2026 р. Справа№ 910/8457/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Тарасенко К.В.
суддів: Коробенка Г.П. 
Кравчука Г.А. 

секретар судового засідання: Гріщенко А.О.
за участі представників: відповідно до протоколу судового засідання від 24.06.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм
на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 
у справі №910/8457/25 (суддя - Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Максі Фіш»
до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн»
про визнання протиправним та скасування пункту наказу, стягнення гарантійного внеску

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. короткий зміст позовних вимог
До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Максі Фіш» (далі – ТОВ «Максі Фіш», позивач) до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (далі – Держрибагентство, відповідач) про визнання протиправним та скасування пункту 1.4 наказу Держрибагентства № 42 від 23.01.2025 в частині дискваліфікації переможця електронного аукціону ТОВ «Максі Фіш», номер лоту KAN4MACRO2025 (ідентифікатор аукціону BSE001-UA-20241231-73683) та стягнення з відповідача гарантійного внеску в сумі 67 003,56 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як організатор аукціону, прийняв протиправне та незаконне рішення про дискваліфікацію переможця торгів, номер лоту KAN4MACRO2025 (ідентифікатор аукціону BSE001-UA-20241231-73683) – ТОВ «Максі Фіш», що завдало збитків позивачу у вигляді сплаченого та неповернутого гарантійного внеску в сумі 67 003,56 грн. 
У позові ТОВ «Максі Фіш» просить визнати протиправним та скасувати пункт 1.4 наказу Держрибагенства № 42 від 23.01.2025 щодо дискваліфікації переможця – ТОВ «Максі Фіш» та стягнути з відповідача гарантійний внесок у сумі 67 003,56 грн.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 у справі №910/8457/25 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Максі Фіш» до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн» про визнання протиправним та скасування пункту наказу, стягнення гарантійного внеску. Визнано протиправним та скасовано пункт 1.4 наказу Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм №42 від 23.01.2025 щодо дискваліфікації переможця ТОВ «Максі Фіш» номер лоту KAN4MACRO2025 (ідентифікатор аукціону BSE001-UA-20241231-73683). Стягнуто з Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Максі Фіш» гарантійний внесок у сумі 67 003,56 грн та судовий збір у сумі 4 844,80 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд, встановивши, що позивач надав організатору аукціону всі необхідні документи, що підтверджують повноваження особи директора на підписання договору (для юридичних осіб), дійшов висновку, що п. 1.4 наказу Держрибагентства № 42 від 23.01.2025 про дискваліфікацію переможця електронного аукціону (ТОВ «Максі Фіш») був виданий відповідачем протиправно та всупереч діючому порядку, що порушило права позивача.
Щодо похідної позовної вимоги про стягнення з відповідача гарантійного внеску в сумі 67 003,56 грн суд зазначив, що вона також підлягає задоволенню з огляду на те, що пунктом 58 Порядку передбачено повернення внесків учасникам, що робить утримання коштів неправомірним у разі скасування рішення про дискваліфікацію. 

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із прийнятим рішенням Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд апеляційну скаргу задовольнити повністю та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 у справі № 910/8457/25, стягнути з позивача судовий збір за подання Державним агентством України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм апеляційної скарги у розмірі 7 267,20 грн.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Коробенко Г.П., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8457/25 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 у справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/8457/25.
До Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/8457/25. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження у справі №910/8457/25 за апеляційною скаргою Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 та призначено розгляд апеляційної скарги на 20.05.2026 об 11 год. 15 хв. 
04.04.2026 через систему «Електронний суд» Товариства з обмеженою відповідальністю «Максі Фіш» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
06.04.2026 через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Максі Фіш» надійшла заява про участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2026, зокрема, заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Максі Фіш» про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено, судове засідання по справі №910/8457/25 у режимі відеоконференції відбудеться 20.05.2026 об 11 год. 15 хв.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 відкладено розгляд справи №910/8457/25 в режимі відеоконференції на 10.06.2026 о 10 год. 50 хв. 
10.06.2026 судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2026 розгляд справи №910/8457/25 за апеляційною скаргою Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 призначено на 24.06.2026.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що статут Позивача, при перевірці відповідності переможця вимогам, визначеним пунктом 44 Порядку до розгляду Держрибагентством не брався, оскільки його було подано після встановленого періоду подання документів (21.01.2025), а додавання документів після завершення періоду подання пропозицій (реєстрації заявок на аукціон) не передбачено законодавством. Відтак, відповідач вважає, що дії Держрибагентства, пов`язані із прийняттям даного наказу від 23.01.2025 № 42, повністю відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, пункту 44 Порядку.
Щодо стягнення гарантійного внеску відповідач заперечує, оскільки Позивач як учасник торгів сплатив гарантійний внесок у сумі 67 003,56 грн відповідно до пункту 44 Порядку на банківський рахунок оператора, яким є третя особа у даній справі – Товариство з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі онлайн». 
Водночас, Держрибагентством зазначалося, що на рахунок Держрибагентства Товариством з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі онлайн» 28.01.2025 було перераховано залишок гарантійного внеску дискваліфікованого учасника – Позивача, згідно протоколу № BSE001-UA-20241231-73683 від 15.01.2025, у сумі 49 273,56 грн, які 30.01.2025 були перераховані Держрибагентством до Державного бюджету України, а тому відповідач вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, на зазначене уваги не звернув і у порушення частини десятої пункту 52 Порядку стягнув із Держрибагентства усю суму сплаченого Позивачем гарантійного внеску – 67 003,56 грн, тобто без вирахування плати за участь (винагороду оператора), яка залишилася у Товариства з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі онлайн». 
Скаржник вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі онлайн» і Державний бюджет України повинні були б бути співвідповідачами у даній справі № 910/8457/25, що на переконання апелянта свідчить про порушення судом норм процесуального права.

2.3. узагальнені доводи та заперечення іншого учасника справи
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач зазначив наступне:
- відповідно до висновку Верховного Суду в аналогічній справі №910/2505/25, викладеному в постанові від 31.03.2026, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є належним та достатнім доказом підтвердження повноважень особи діяти від імені юридичної особи та підписувати договори;
- щодо доводів апелянта стосовно несвоєчасного подання позивачем статуту останній зазначає, що після закінчення строку подання цінових пропозицій практично неможливо подати та загрузити інші документи, що свідчить про те, що після 05.01.2025 позивач просто не міг загрузити документи, оскільки система на таке на налаштована;
- позивачем були надані всі необхідні документи на підтвердження повноважень щодо представництва, а тому рішення організатора аукціону в частині дискваліфікації переможця ТОВ «МАКСІ ФІШ» номер лоту KAN4MACRO2025, ідентифікатор аукціону BSE001-UA-20241231-73683 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнято з порушенням вимог законодавства.
Позивач просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

2.4. явка в судове засідання 
У судове засідання 24.06.2026 з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.
Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи в суді апеляційної інстанції була повідомлена належним чином та завчасно, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку ухвали суду до її електронного кабінету системи «Електронний суд».
Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що наявних матеріалів достатньо для належного перегляду оскаржуваного рішення суду в апеляційному порядку, оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи, що не з`явився в судове засідання.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.
3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:
3.1. встановлені судом першої інстанції обставини
У січні 2025 року ТОВ «Максі Фіш» взяло участь в електронному аукціоні з продажу права на спеціальне використання водних біоресурсів № BSE001-UA-20241231-73683, номер лоту KAN4MACRO2025, організатором якого виступило Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм. 
За участь в указаному аукціоні ТОВ «Максі Фіш» сплатило гарантійний внесок в сумі 67 003,56 грн відповідно до платіжної інструкції № 167 від 13.01.2025 та реєстраційний внесок у сумі 510,00 грн відповідно до платіжної інструкції № 166 від 13.01.2025.
Після завершення торгів відповідачем був сформований і оприлюднений протокол електронного аукціону в електронній торговій системі, за яким позивача визнано переможцем торгів за лотом KAN4MACRO2025. Ціна договору склала 354 600,00 грн.
Однак 23.01.2025 рішенням Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, прийнятим у формі наказу № 42, позивач був дискваліфікований як переможець електронного аукціону (пункт 1.4 наказу).
У пункті 1.4 наказу зазначено, що позивач був дискваліфікований на підставі пункту 52 Порядку здійснення спеціального використання водних біоресурсів, затвердженого постановою КМУ № 1347 від 22.12.2023 (далі – Порядок), а саме – до заявки про участь в аукціоні не надано документів, що підтверджують повноваження особи на підписання договору (для юридичних осіб).

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції, а також посилання на норми права
Не погоджуючись з рішенням Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, прийнятим у формі наказу № 42 від 23.01.2025, позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що при поданні заявки про участь в аукціоні позивач, на виконання пункту 44 Порядку, надав відповідачу витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань із зазначенням в ньому відомостей про керівника – уповноваженої особи на здійснення дій від імені юридичної особи без доручення, а також статут ТОВ «Максі Фіш», з якого вбачається, що керівник товариства є уповноваженою особою на підписання договору.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з чим погоджується судова колегія, виходячи з наступного.
Механізм реалізації процедури продажу на аукціоні шляхом проведення електронних торгів права на укладення договорів на право спеціального використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), що укладаються для реалізації квот добування (вилову) визначено Порядком здійснення спеціального використання водних біоресурсів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1347 від 22.12.2023.
Згідно з п.п. 1 п. 2 вказаного Порядку (тут і далі – в редакції, чинній на час спірних правовідносин) аукціон – це спосіб відчуження лота, за яким переможцем стає учасник аукціону, який в ході електронних торгів в електронній торговій системі запропонував найвищу ціну реалізації лота.
Відповідно до п. 44 зазначеного Порядку після оприлюднення оголошення заявники сплачують гарантійний внесок, реєстраційний внесок на банківський рахунок оператора та подають заявку про участь в аукціоні через свій особистий кабінет в електронній торговій системі для реєстрації як учасника.
Заявка про участь в аукціоні повинна містити закриту цінову пропозицію, яка не може бути меншою за стартову ціну лота. Заявка подається заявником через особистий кабінет в електронній формі разом з такими документами: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань – для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців – резидентів; документ про реєстрацію у державі місцезнаходження заявника (витяг із торговельного, банківського або судового реєстру тощо), засвідчений згідно із законодавством держави його видачі, перекладений державною мовою, - для юридичних осіб – нерезидентів; документи, що підтверджують сплату гарантійного внеску та реєстраційного внеску; довідка довільної форми про відкриття банківського рахунка; довідка про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи. У разі відсутності в документах інформації про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи заявник – юридична особа також подає за підписом керівника юридичної особи інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або про відсутність кінцевого бенефіціарного власника з обґрунтуванням причини його відсутності у випадках, коли юридична особа відповідно до законодавства може не мати кінцевого бенефіціарного власника; довідка у довільній формі із зазначенням інформації про прийняття та/або неприйняття участі в аукціоні декількох юридичних та/або фізичних осіб, в яких одна і та сама фізична особа здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу юридичних осіб та/або є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) таких юридичних осіб; документи, що підтверджують повноваження особи на підписання договору (для юридичних осіб); довідка довільної форми із зазначенням контактної інформації про заявника (номер мобільного телефону, електронна адреса) та повідомлення про ознайомлення і відповідність вимогам пункту 40 цього Порядку.
Відповідно до п. 50 Порядку після завершення аукціону протокол аукціону підписується переможцем та оператором, через електронний майданчик якого переможцем подано цінову пропозицію, шляхом накладення електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, та надсилається оператором на електронну пошту організатора протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем формування протоколу аукціону. Організатор протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем формування такого протоколу, перевіряє відповідність переможця вимогам, визначеним пунктом 40 цього Порядку, підписує протокол аукціону шляхом накладення електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, та опубліковує такий протокол в електронній торговій системі.
За приписами пункту 52 Порядку переможець дискваліфікується на підставі рішення організатора з таких підстав: з власної ініціативи – в разі подання переможцем письмової заяви про відмову від підписання протоколу аукціону або укладення договору на право здійснення промислу; непідписання протоколу аукціону або неукладення договору на право здійснення промислу у строки, передбачені пунктами 50 і 51 цього Порядку; виявлення організатором у переможця права на спеціальне використання більш як 14 відсотків встановленого обсягу лімітів для здійснення промислового рибальства у відповідному рибогосподарському водному об`єкті (його частині) з урахуванням пов`язаних з ним осіб у значенні, наведеному в підпункті 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України; виявлення у поданих переможцем документах недостовірних відомостей; невідповідність переможця вимогам пункту 40 цього Порядку; недотримання переможцем вимог пункту 44 цього Порядку; непроведення повного розрахунку з оператором - у випадку, передбаченому пунктом 53 цього Порядку.
У разі прийняття рішення про дискваліфікацію організатор через особистий кабінет дискваліфікує переможця з одночасним розміщенням наказу про дискваліфікацію переможця в електронній торговій системі із зазначенням причин такої дискваліфікації.
У такому разі центральна база даних формує новий протокол аукціону з визначенням переможцем учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією, а за однакових цінових пропозицій – учасника, що подав її раніше, за умови, що таким учасником був зроблений щонайменше один крок аукціону, та відсутності звернення від такого учасника про відмову від очікування та відсутності факту натискання ним відповідної кнопки про відмову від очікування в особистому кабінеті.
У разі дискваліфікації переможця сплачений ним гарантійний внесок не повертається такому переможцю та за вирахуванням плати за участь (винагороди оператора), але не більше розміру гарантійного внеску, перераховується оператором, через електронний майданчик якого переможцем подано цінову пропозицію, на рахунок організатора, відкритий в органах Казначейства, зазначений ним в оголошенні, протягом трьох робочих днів з дня розміщення наказу про дискваліфікацію переможця в електронній торговій системі.
З системного аналізу наведених вище норм Порядку вбачається, що фактично за наслідками дискваліфікації переможця аукціону організатор аукціону приймає відповідний розпорядчий акт – наказ.
Як було зазначено вище, наказом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм № 42 від 23.01.2025 «Про дискваліфікацію переможців електронних аукціонів» (пункт 1.4 наказу) позивач був дискваліфікований у якості переможця торгів.
Підставою для дискваліфікації позивача став п. 52 Порядку – недотримання переможцем вимог пункту 44 цього Порядку, а саме – до заявки про участь в аукціоні не надані документи, що підтверджують повноваження особи на підписання договору (для юридичних осіб).
Водночас, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем під час розгляду справи, при поданні заявки на участь в аукціоні позивач, серед іншого, надав організатору торгів витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, в якому містяться відомості щодо керівника товариства – уповноваженої особи на здійснення дій від імені юридичної особи ТОВ «Максі Фіш».
Відповідно до вказаних відомостей, керівником ТОВ «Максі Фіш» є Дудинець І.О., а в графі «обмеження щодо представництва» зазначено – згідно статуту.
Частиною першою статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (тут і далі – в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі – Єдиний державний реєстр).
Згідно з п. 13 ч. 3 ст. 9 вказаного Закону в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, зокрема: відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
При цьому Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є належним та достатнім доказом підтвердження повноважень особи діяти від імені юридичної особи та підписувати договори. Зокрема, у постанові від 20.11.2024 у справі № 910/16580/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в разі, коли відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням повноважень керівника.
Також матеріали справи свідчать, що у складі необхідної документації на участь в торгах позивач надав відповідачу статут ТОВ «Максі Фіш».
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» установчим документом товариства є статут. У статуті товариства зазначаються відомості, зокрема, про органи управління товариством, їх компетенцію.
Як вбачається з п. 9.6 статуту ТОВ «Максі Фіш» виконавчим органом товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є директор, який має ряд повноважень.
Зокрема пунктом 9.6.1 статуту визначено, що директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. 
Згідно з п. 9.6.3, 9.6.4 статуту директор діє від імені товариства в межах, визначених законодавством України та установчими документами. Директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства.
Відповідно до п. 9.6.5 статуту директор товариства, серед іншого, представляє інтереси товариства у взаємовідносинах з іншими підприємствами, установами, організаціями, державними органами, громадянами, іноземними контрагентами без довіреності; користується правом підпису фінансових документів товариства.
Водночас у пункті 9.6.6 статуту передбачені обмеження повноважень директора, а саме – директор товариства чи особа, яка його заміщує, без попереднього письмового дозволу загальних зборів учасників товариства не має права: укладати від імені товариства угоди, в тому числі угоди, щодо відчуження належного товариству майна, одноразово сума яких перевищує 2 000 000 грн; укладати від імені товариства та припиняти договори про надання товариством гарантії чи поруки, передачу майна товариства у заставу чи іпотеку; укладати від імені товариства та припиняти договори оренди нерухомого майна на строк, що перевищує 1 рік.
Отже, статутом, який був наданий учасником аукціону (в подальшому – переможцем), чітко передбачені повноваження директора, в тому числі й повноваження діяти від імені товариства та підписувати будь-які документи без довіреності (зокрема й договори), з урахуванням обмежень, серед яких немає заборони щодо підписання договорів на право спеціального використання водних біоресурсів з ціною договору 354 600,00 грн.
Доводи відповідача про те, що з наданого позивачем статуту неможливо було встановити, чи є у керівника товариства відповідні повноваження на підписання договору, та що цей статут не є належним документом, який підтверджує повноваження вказаної особи, адже пунктом 44 Порядку, в редакції, що діяла на час прийняття спірного рішення, перелік таких документів не був визначений, судом першої інстанції було вмотивовано відхилено, оскільки, по-перше, статут є належним та вірогідним доказом наявності повноважень у спірних правовідносинах, про що суд зазначив вище, а по-друге, наступна редакція пункту 44 Порядку (вступила в дію 15.10.2025), якраз таки і визначила у переліку документів, що можуть підтвердити повноваження відповідної особи, статут товариства (для юридичних осіб). Тобто закон, який хоч і не набрав чинності на час спірних правовідносин, однак, в подальшому підтвердив правильність дій позивача щодо надання статуту в якості доказового документа щодо наявності необхідних повноважень у такої особи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач надав організатору аукціону всі необхідні документи, що підтверджують повноваження особи директора на підписання договору (для юридичних осіб).
Згідно з п. 49 Порядку організатор не має права ставити додаткові вимоги, крім тих, що зазначені в оголошенні, та/або витребовувати додаткові документи у переможця, крім тих, що передбачені цим Порядком.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що п. 1.4 наказу Держрибагентства № 42 від 23.01.2025 про дискваліфікацію переможця електронного аукціону (ТОВ «Максі Фіш») був виданий відповідачем протиправно та всупереч діючому порядку, що порушило права позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 903/857/18, від 20.08.2019 у справі № 911/714/18, від 05.12.2019 у справі № 914/73/18, від 14.01.2020 у справі № 910/21404/17, у разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає закону), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом.
Встановивши порушення відповідачем порядку прийняття рішення щодо дискваліфікації переможця аукціону (номер лоту KAN4MACRO2025), а також порушення прав і інтересів позивача, суд вважає вимогу ТОВ «Максі Фіш» про визнання протиправним та скасування пункту 1.4 спірного наказу Дежрибагенства обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до абзацу 2 пункту 58 Порядку у разі коли аукціон визнано таким, що не відбувся, або аукціон було відмінено організатором у порядку, передбаченому пунктом 47 цього Порядку, гарантійні внески повертаються учасникам відповідними операторами не пізніше трьох робочих днів з дня настання такої події.
Як встановлено судом вище, наказом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм № 42 від 23.01.2025 «Про дискваліфікацію переможців електронних аукціонів» (пункт 1.4 наказу) позивач був дискваліфікований у якості переможця торгів.
При цьому підставами для дискваліфікації Позивача стало те, що до заявки про участь в аукціоні не надано документи, що підтверджують повноваження особи на підписання договору (для юридичних осіб).
Однак, судом встановлено, що позивач надав організатору аукціону всі необхідні документи, що підтверджують повноваження особи директора на підписання договору (для юридичних осіб).
У зв`язку з наведеним, похідна вимога про стягнення з відповідача гарантійного внеску в сумі 67 003,56 грн також підлягає задоволенню з огляду на те, що пунктом 58 Порядку передбачено повернення внесків учасникам, що робить утримання коштів неправомірним у разі скасування рішення про дискваліфікацію.

3.3. мотиви прийняття або відхилення аргументів учасників справи 
Доводи відповідача про те статут Позивача при перевірці відповідності переможця вимогам, визначеним пунктом 44 Порядку до розгляду Держрибагентством не брався, оскільки його було подано після встановленого періоду подання документів колегія суддів сприймає критично в контексті того, що як встановлено судом та сторонами не заперечується, позивачем надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який відповідно до усталеної практики Верховного Суду є належним та достатнім доказом підтвердження повноважень особи діяти від імені юридичної особи та підписувати договори.
Крім того, скаржник зазначає, що Держрибагентство вважає оскаржуване рішення незаконним також у частині стягнення із Держрибагентства гарантійного внеску з посиланням на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі онлайн» і Державний бюджет України повинні були б бути співвідповідачами у даній справі № 910/8457/25.
Колегія суддів не вбачає порушення в даному випадку норм процесуального права, оскільки по – перше, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, по – друге, Товариство з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.Онлайн» було залучено судом першої інстанції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. 
Між іншим, доводи про залучення Державного бюджету України судова колегія вважає юридично не спроможними, оскільки Державний бюджет України не має статусу юридичної особи, а від його імені в суді діють розпорядники бюджетних коштів.
Усі інші доводи апелянта судом враховано, однак судова колегія визнає їх необґрунтованими та вважає, що судом першої інстанції було ретельно досліджено матеріали справи, детально та належним чином мотивовано висновки суду, правильно застосовано норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, а твердження апелянта не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:
4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).
За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини, воно закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому він зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

5. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 у справі № 910/8457/25 підлягає залишенню без змін.
Апеляційна скарга Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 у справі № 910/8457/25 задоволенню не підлягає.

6. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:
Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 у справі №910/8457/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 у справі №910/8457/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 910/8457/25 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 08.07.2026.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко 

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук