ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2026  м.Дніпро Справа № 904/115/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Джепи Ю.А. (доповідач), 
суддів: Соп`яненко О.Ю., Фещенко Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання: Антоненко Д.О.,

за участю представників:
від скаржника (відповідача за первісним позовом): Майтак І.В., адвокат (поза межами приміщення суду)
від позивача за первісним позовом: Зеленяк Є.С., адвокат ( а залі суду),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2026 (повний текст рішення складено 14.05.2026) та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2026 у справі № 904/115/26 (суддя Манько Г.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасмехремонт», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область,
до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область,
про стягнення заборгованості у розмірі 1 315 622,40 грн

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасмехремонт», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.,
про стягнення штрафу та неустойки

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасмехремонт» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ІНГЗК»), просить суд стягнути заборгованість у розмірі 1 315 622,40 грн за договором № 401-35 від 08.02.2024, судовий збір у розмірі 15 787,48 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн.
Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою, згідно якої просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасмехремонт» штрафу у розмірі 166 743,36 грн, неустойки у розмірі 1 148 879,04 грн та судові витрати у справі. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2026 у справі № 904/115/26 первісний позов задоволено повністю.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, буд. 47, ідентифікаційний код 00190905) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасмехремонт» (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Паризької комуни, 31Л, ідентифікаційний код 38788613) заборгованість 1315622,40 грн, судовий збір у розмірі 15 787,47 грн.
У задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2026 у справі № 904/115/26 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, буд. 47, ідентифікаційний код 00190905) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасмехремонт» (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Паризької комуни, 31Л, ідентифікаційний код 38788613) витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2026 у справі № 904/115/26 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, буд. 47, ідентифікаційний код 00190905) в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 15787,47 грн.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухваленими судовими рішеннями до Центрального апеляційного господарського суду звернулося Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» з апеляційною скаргою, в якій просить:
1. Скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2026., і ухвалити нове рішення.
2. У задоволені первісного позову відмовити.
3. Зустрічний позов задовольнити повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасмехремонт» (ЄДРПОУ: 38788613; 50014, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Паризької комуни, 31Л) на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (код ЄДРПОУ: 00190905; місцезнаходження: 50064, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47) штраф у розмірі 166 743,36 грн; та неустойку у розмірі 1 148 879,04 грн.
4. Судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасмехремонт».
Скаржник вважає, що суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин, що мають значення для справи, не врахував доводи та докази ПрАТ і визнав доведеними обставини, на які посилався ТОВ «Кривбасмехремонт». 
Спір виник з договору підряду № 401-35 від 08.02.2024, за яким ТОВ «Кривбасмехремонт» зобов`язалося виконати роботи з відновлення матеріальних цінностей відповідно до специфікацій. По-перше, скаржник зазначає, що за специфікацією №2 від 08.02.2024 строк виконання робіт становив 35 календарних днів на комплект (п.п. 1+2+3+4) за умови його одночасної передачі. Комплект обладнання був переданий 03.04.2024 за актом №4901047097, тому строк виконання сплив 08.05.2024, тоді як акт виконаних робіт датований 22.05.2024, що, на думку скаржника, беззаперечно підтверджує прострочення виконання робіт і спростовує висновок суду про їх виконання у погоджені строки. 
По-друге, скаржник заперечує проти висновку місцевого господарського суду про безпідставність застосування п. 10.3.2 договору через відсутність у дефектних актах номерів виробів (номенклатурних номерів): у дефектних актах від 11.04.2024 та 24.05.2024 зазначені реквізити договору, специфікацій та найменування обладнання, які відповідають специфікаціям і дають можливість визначити, щодо яких саме робіт заявлено претензії. 
По-третє, суд першої інстанції, на думку апелянта, неправильно застосував умови п. 7.1.1 договору, врахувавши лише вимогу щодо відповідності ДБН, ГОСТ, ДСТУ, ТУ та іншій документації та не врахувавши, що роботи в першу чергу повинні виконуватися відповідно до специфікацій та інших додатків до договору, а нормативна документація є додатковою вимогою. При цьому п. 5.1 договору визначає склад та обсяг робіт на підставі відомостей дефектів, технічних завдань і додатків. Пункт 5.2 договору передбачає, що специфікація містить склад і кількість об`єктів робіт, підставу їх визначення, вартість та гарантійні строки. Пункт 5.3 договору зобов`язує підрядника виконувати роботи в обсягах відомості дефектів і за вартістю, погодженою у відповідній специфікації. 
Специфікації №1 та №2 від 08.02.2024 містили відповідні відомості дефектів, а відомості дефектів №09-01, №09-02, №09-03, №09-04, №09-05, №09-07 – конкретні переліки робіт і посилання на креслення. Зазначені специфікації були підписані ТОВ «Кривбасмехремонт» без зауважень, а тому товариство, за твердженням апелянта, було обізнане зі складом та обсягом робіт. 
Скаржник вважає помилковим висновок про виконання робіт, оскільки дефектними актами від 11.04.2024 та 24.05.2024 зафіксовано невиконання робіт, передбачених відомостями дефектів №09-01, №09-02, №09-03, №09-04, №09-05, №09-07, а отже роботи не були виконані належним чином. 
Посилання ТОВ «Кривбасмехремонт» на креслення та відомості дефектів, які були вкладені до тендеру, апелянт вважає нерелевантними, оскільки сторони у специфікаціях №1 та №2 погодили конкретні креслення та відомості дефектів, що підлягали застосуванню. 
З огляду на ст. 11 ЦК України саме договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Скаржник також посилається на ст. 853 ЦК України та п. 4.5 договору, відповідно до яких замовник має право не підписувати акти щодо неякісно виконаних робіт до усунення дефектів, причому усунення таких дефектів здійснюється підрядником за власний рахунок у строки та на умовах, визначених дефектним актом. 
За дефектними актами від 11.04.2024 та 24.05.2024 ТОВ «Кривбасмехремонт» було надано 10 календарних днів та 5 робочих днів відповідно для усунення недоліків, однак, за твердженням апелянта, недоліки не усунуті. 
Заперечення щодо відсутності доказів передачі обладнання для усунення дефектів скаржник спростовує посиланням на п. 5.4 договору та специфікації №1 і №2, якими обов`язок доставки обладнання до підрядника та його подальшого вивезення покладено на ТОВ «Кривбасмехремонт». Посилання первісного позивача на практику Верховного Суду апелянт вважає помилковим, оскільки відповідні висновки стосуються випадків безпідставного ухилення замовника від прийняття робіт за відсутності заяв про недоліки, тоді як у цій справі ПрАТ заявляло обґрунтовані претензії щодо якості робіт. 
Апелянт посилається також на п. 6.3 постанови об`єднаної палати КГС ВС від 06.12.2019 у справі №910/7446/18, за яким односторонній акт може породжувати права та обов`язки лише за наявності реального виконання робіт і неотримання обґрунтованої відмови від їх прийняття у встановлений договором строк. 
Щодо оплати апелянт посилається на ст. 854 ЦК України, відповідно до якої обов`язок замовника сплатити ціну виникає за умови належного виконання роботи, та на постанову Верховного Суду від 02.06.2023 у справі №914/2355/21, наголошуючи, що оцінюватися мають дії сторін у сукупності з умовами конкретного договору, а реальність виконання робіт є первинною ознакою господарської операції. 
Також, посилаючись на постанову Верховного Суду від 15.12.2025 у справі №922/3849/24, скаржник стверджує, що неповне виконання роботи за договором підряду виключає обов`язок замовника її оплатити. У зв`язку з неналежним та неповним виконанням робіт, на думку апелянта, у ПрАТ відсутній обов`язок сплачувати 1 315 622,40 грн. 
Щодо зустрічного позову скаржник посилається на ст. 611 ЦК України та п. 10.3.2 договору, яким за порушення строків виконання робіт, строків усунення дефектів, а також невиконання вимог п. 5.3 і п. 7.1.1 передбачено штраф у розмірі 15% договірної вартості робіт з ПДВ по кожному об`єкту та неустойку в розмірі 1% договірної вартості робіт з ПДВ за кожний день прострочення, якщо інше не встановлено відповідною специфікацією, а також відшкодування збитків відповідно до п. 4.7 договору. 
Враховуючи прострочення виконання робіт та неусунення дефектів, ПрАТ вважає обґрунтованими вимоги про стягнення штрафу 166 743,36 грн та неустойки 1 148 879,04 грн. 

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

ТОВ «Кривбасмехремонт» не погоджується з апеляційною скаргою ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2026 та додаткове рішення від 14.05.2026 у справі № 904/115/26, вважає її необґрунтованою та такою, що не спростовує висновків суду першої інстанції. 
Реальність виконання договору підтверджується актами передачі ТМЦ в ремонт №4900458032 від 14.02.2024, №4900860236 від 20.03.2024, №4901047097 від 03.04.2024, №4901587840 від 21.05.2024, а також поверненням відремонтованих виробів на територію Замовника, що підтверджено відмітками охорони ПрАТ «ІНГЗК» - штампами «ПОГАШЕНО» із зазначенням дат 05.04.2024, 22.05.2024 та 13.06.2024. Разом із виробами передано рахунки, акти виконаних робіт, накладні-вимоги та акти приймання сировини. 
Первісний позов ґрунтується на чотирьох конкретних епізодах виконання робіт: рахунок № 54 від 05.04.2024, акт виконаних робіт № 54 від 05.04.2024, накладна-вимога № 54 від 05.04.2024; рахунок № 55 від 05.04.2024, акт виконаних робіт № 55 від 05.04.2024, накладна-вимога № 55 від 05.04.2024; рахунок № 73 від 20.05.2024, акт виконаних робіт № 73 від 22.05.2024, накладна-вимога № 73 від 22.05.2024; рахунок № 92 від 12.06.2024, акт виконаних робіт № 92 від 13.06.2024, накладна-вимога № 92 від 13.06.2024. 
Отже, матеріальні цінності були передані Підряднику, роботи фактично виконані, результат повернутий Замовнику, первинні документи оформлені та передані, а тому формальне непідписання актів Замовником саме по собі не спростовує обов`язку оплатити фактично отриманий результат робіт.
Прострочення виконання робіт за Специфікацією № 2 є недоведеним, оскільки для встановлення прострочення необхідно довести дату належної та одночасної передачі всього комплекту, від якої починається перебіг 35-денного строку, обсяг переданих МЦ, можливість виконання робіт, конкретний об`єкт, період прострочення та вартісну базу відповідальності. Саме лише посилання на дату акта виконаних робіт № 73 від 22.05.2024 цього не підтверджує. Пункт 10.3.2 договору передбачає відповідальність за конкретне порушення строків виконання робіт або усунення дефектів по конкретному об`єкту, однак апелянт не довів наявність усіх необхідних елементів відповідальності: порушення, об`єкта, вартісної бази, періоду прострочення, причинного зв`язку та вини Підрядника. При цьому апелянт використовує посилання на строк виконання не для пропорційного розрахунку можливої відповідальності, а для повного заперечення обов`язку оплатити весь обсяг робіт та стягнення санкцій у сумі, тотожній сумі первісного позову, що є непропорційним і недоведеним.
Дефектні акти також не підтверджують належним чином порушення Підрядника. Вони не містять номерів виробів (номенклатурних номерів), які дали б змогу співвіднести зауваження з конкретними актами приймання-передачі сировини, запасних частин та інших ТМЦ і накладними на повернення обладнання. Загальне найменування обладнання не дозволяє встановити, щодо якого саме виробу, комплекту чи частини робіт заявлено претензію. Крім того, дефектні акти не містять конкретних вимірювань, параметрів відхилення, посилань на конкретні пункти креслень або відомостей дефектів, належної фотофіксації, висновку спеціаліста чи експерта або іншого об`єктивного підтвердження невідповідності результату конкретній погодженій технічній вимозі. Сам факт складання одностороннього дефектного акта не доводить усіх елементів правопорушення та підлягає оцінці за ст. 86 ГПК України у сукупності з іншими доказами.
Посилання апелянта на п. 7.1.1 договору, специфікації, відомості дефектів і креслення не спростовують висновків суду. ТОВ «Кривбасмехремонт» підтверджує виконання робіт відповідно до договору, специфікацій та погодженого сторонами обсягу. Якщо ПрАТ «ІНГЗК» стверджує про невідповідність результату конкретним технічним вимогам, воно повинно було довести, яка саме вимога якого документа порушена, який параметр не відповідає, яким способом це встановлено, ким і коли проведено перевірку, як ідентифіковано конкретний виріб, у чому полягає вина Підрядника та чи була йому надана можливість усунути зауваження. Таких доказів апеляційна скарга не містить. 
Твердження скаржника про відсутність обов`язку оплати через непідписання актів суперечить правовій природі підрядних відносин та правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18, відповідно до якого акт, підписаний однією стороною, може породжувати права та обов`язки за умови реального виконання робіт і відсутності обґрунтованої відмови другої сторони від їх прийняття. 
Згідно з ст. 853 ЦК України Замовник зобов`язаний прийняти роботу, оглянути її та негайно заявити про відступи або недоліки. Статті 857, 858 ЦК України передбачають у разі доведених недоліків відповідні способи реагування, зокрема вимогу про їх усунення, пропорційне зменшення ціни чи відшкодування витрат, але не автоматичну відмову від оплати всього виконаного обсягу робіт. У цій справі результат робіт отриманий та утримується Замовником, а належно обґрунтованої відмови від прийняття всього заявленого до оплати обсягу робіт ПрАТ «ІНГЗК» не доведено.
Не доведено також передачу матеріальних цінностей Підряднику для усунення недоліків. Для нарахування санкцій за порушення строку усунення дефектів ПрАТ «ІНГЗК» мало довести факт і момент передачі відповідних МЦ ТОВ «Кривбасмехремонт» або погодження порядку їх вивозу з урахуванням неможливості Підрядника самостійно потрапити на територію Замовника. Необхідно було встановити, коли, за яким документом, у якому складі, ким передано та ким прийнято МЦ, у якому стані та на яких умовах. Таких доказів не надано. Отже, без доказу передачі МЦ для усунення недоліків або відмови Підрядника від їх отримання строк усунення не може вважатися таким, що почався, а санкції за його пропуск – такими, що підлягають стягненню.
Листування сторін підтверджує прийнятність результату робіт та суперечливість нинішньої позиції апелянта. Листом № 35-03 від 10.06.2024 начальник БЗР ВПтКР ПрАТ «ІНГЗК» С.М. Григорович запропонував прийняти відновлене із зауваженнями обладнання з підписанням актів виконаних робіт: щодо насосного агрегату 2ГРТ 8000/71 госп. № 37 – зі зниженням вартості робіт за Специфікацією № 1 на 37 600,00 грн без ПДВ; щодо насосного агрегату 20Р11М6 – із відтермінуванням оплати до факту напрацювання гарантійного строку експлуатації. ТОВ «Кривбасмехремонт» листом № 112 від 11.06.2024 прийняло запропоновану модель, підтвердивши зниження вартості та відтермінування оплати до напрацювання гарантійного строку, але не пізніше 01.08.2024. Листом № 59/7 від 12.07.2024 Товариство повторно звернулося щодо оформлення документів та підписання актів. Таким чином, ПрАТ «ІНГЗК» визнавало існування результату робіт і можливість його прийняття, пропонувало не відмову від робіт, а коригування вартості та відтермінування оплати, що суперечить подальшому твердженню про відсутність обов`язку оплати. 
Електронне листування є належним доказом відповідно до ст. 96 ГПК України та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами за ст. 86 ГПК України. У справі лист № 35-03 направлено з корпоративного домену metinvestholding.com, він стосується договору № 401-35, конкретних специфікацій та насосних агрегатів; лист № 112 від 11.06.2024 є прямою відповіддю на нього, а лист № 59/7 від 12.07.2024 продовжує той самий ланцюг комунікації. Посилання ПрАТ «ІНГЗК» на відсутність у особи належних повноважень не спростовує доказового значення листування, оскільки відповідно до ст. 92 ЦК України обмеження повноважень представника юридичної особи не має юридичної сили щодо третьої особи, якщо юридична особа не доведе, що третя особа знала або за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Зазначений підхід підтверджено постановою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.04.2025 у справі № 904/2465/21. ПрАТ «ІНГЗК» не довело обізнаності ТОВ «Кривбасмехремонт» про будь-які внутрішні обмеження та не заявляло про неавторизованість листа № 35-03 у момент його отримання.
Зустрічний позов ПрАТ «ІНГЗК» про стягнення 166 743,36 грн штрафу та 1 148 879,04 грн неустойки, разом 1 315 622,40 грн, є недоведеним за предметом, розміром і правовою підставою. Заявлений розмір санкцій фактично дорівнює сумі первісного позову, хоча зустрічні вимоги стосуються лише окремих дефектних епізодів. Не наведено належної кореляції між конкретною санкцією, об`єктом, його договірною вартістю, періодом прострочення, документами, що підтверджують початок і закінчення такого періоду, дефектним актом, накладною, актом передачі ТМЦ та актом виконаних робіт, а також не доведено вину Підрядника. Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України саме ПрАТ «ІНГЗК» повинно довести обставини, на які посилається. Два дефектні акти із загальним описом зауважень не є достатньою доказовою базою для стягнення 1 315 622,40 грн санкцій.
Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2026 про стягнення 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Кривбасмехремонт» також вважає законним. Суд першої інстанції встановив укладення між Адвокатським об`єднанням «ТЕЙС» та ТОВ «Кривбасмехремонт» договору № 2/КМР про надання правової допомоги від 29.12.2025 та наявність акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму 40 000,00 грн. Апеляційна скарга не містить самостійних конкретних доводів щодо незаконності або необґрунтованості додаткового рішення, не доводить неспівмірності витрат та не спростовує наданих доказів, а тому відсутні підстави для його скасування з огляду на ст.ст. 126, 129, 244 ГПК України.
ТОВ «Кривбасмехремонт» заявляє про намір відшкодування судових витрат в апеляційній інстанції, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 20 000 грн; докази їх розміру будуть подані відповідно до ст.ст. 126, 129 ГПК України з урахуванням фактичного обсягу наданої правничої допомоги.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кривбасмехремонт» укладено договір №401-35 від 08.02.2024р. (далі Договір).
Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик виконати у порядку і на умовах цього Договору роботи з відновлення матеріальних цінностей ПРАТ «ІНГЗК», перелік яких наведено у відповідних Додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього Договору. Роботи виконуються на території Підрядника (п. 1.1 Договору).
Замовник зобов`язується надати Підряднику матеріальні цінності (далі - МЦ) для виконання робіт, прийняти та оплатити виконані роботи у порядку та у строки, передбачені цим Договором (п. 1.2 Договору).
Фактичний термін закінчення окремих обсягів робіт визначається датою підписання Замовником Акту виконаних робіт з Додатками (п. 2.3 Договору).
Оплата Замовником виконаних робіт проводиться поетапно, протягом строку, зазначеного в кожній Специфікації до Договору окремо, від дати підписання Сторонами Актів виконаних робіт, на підставі наданих Підрядником рахунків та податкових накладних в облік (п. 4.1 Договору).
У разі порушення Підрядником строків виконання робіт, строків усунення виявлених дефектів виконання робіт, а також у разі невиконання вимог п. 5.3., п. 7.1.1. цього Договору, Підрядник сплачує Замовнику штраф у розмірі 15% від договірної вартості робіт (з урахуванням ПДВ) по кожному об`єкту, за якими порушені строки виконання або строки усунення дефектів, зазначеною у відповідній Специфікації, а також сплачує неустойку в розмірі 1% від договірної вартості робіт (з урахуванням ПДВ) по кожному об`єкту, зазначеному у відповідній Специфікації, за кожний день прострочення, якщо інше не обумовлено у відповідній Специфікації, відшкодовує збитки відповідно до п. 4.7. Договору. У тому випадку, якщо прострочення виконання робіт досягне 50% від строку, передбаченого Специфікацією для виконання самих робіт, Підрядник зобов`язаний повернути Замовнику передані для відновлення МЦ, незалежно від стадії їх відновлення. У такому випадку вартість робіт або ТМЦ, використаних Підрядником для відновлення, Замовником Підряднику не компенсується (п. 10.3.2 Договору).
Сторонами Договору укладено специфікацію №1 від 08.02.2024 до Договору №401-35 від 08.02.2024. Погоджено найменування робіт, кількість обладнання, що підлягає відновленню, вартість робіт, термін виконання робіт, гарантійні умови. Умови оплати: 20 календарних днів з моменту підписання Акту виконаних робіт.
Сторонами Договору укладено специфікацію №2 від 08.02.2024 до Договору №401-35 від 08.02.2024. Погоджено найменування робіт, кількість обладнання, що підлягає відновленню, вартість робіт, термін виконання робіт, гарантійні умови. Умови оплати: 20 календарних днів з моменту підписання Акту виконаних робіт.
Зустрічним позивачем передано та первісним позивачем отримано обладнання для проведення відновлювального ремонту, що підтверджено підписаними без зауважень Актами: Акт №4901047097 від 03.04.2024 приймання-передачі сировини, запасних частин та інших ТМЦ; Акт №4900860236 від 20.03.2024 приймання-передачі сировини, запасних частин та інших ТМЦ; Акт №49001587840 від 21.05.2024 приймання-передачі сировини, запасних частин та інших ТМЦ; Акт № 4900458032 від 14.02.2024; приймання-передачі сировини, запасних частин та інших ТМЦ.
Зустрічний позивач частково не погодився з якістю відновлено ремонту та склав: Дефектний акт від 11.04.2024; Дефектний акт від 24.05.2024.
Наявні у матеріалах справи Дефектні акти не містять номерів виробів (номенклатурних номерів), якими вказані вироби ідентифіковано у Актах приймання-передачі сировини, запасних частин та інших ТМЦ та накладних, якими первісним позивачем повернуто обладнання після виконання відновлювальних робіт.
З матеріалів справи вбачається, що до звернення з позовом до суду в даній справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" звернулось до приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" з претензією щодо непідписання актів виконаних робіт та несплати заборгованості за договором №401-35 від 08.02.2024.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, 08.02.2024 між Приватним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кривбасмехремонт» укладено договір №401-35, відповідно до якого Замовник доручив, а Підрядник зобов`язався на свій ризик виконати роботи з відновлення матеріальних цінностей ПрАТ «ІНГЗК» відповідно до погоджених сторонами Специфікацій, а Замовник - надати матеріальні цінності для виконання робіт, прийняти їх результат та оплатити виконані роботи у порядку і строки, передбачені договором.
Сторонами укладено Специфікації №1 та №2 від 08.02.2024 до договору №401-35, якими визначено найменування та кількість обладнання, що підлягає відновленню, вартість робіт, строки їх виконання та гарантійні умови. Умовами обох Специфікацій передбачено оплату виконаних робіт протягом 20 календарних днів з моменту підписання сторонами Актів виконаних робіт.
Факт передачі Замовником обладнання Підряднику для проведення відновлювального ремонту підтверджено підписаними без зауважень Актами приймання-передачі сировини, запасних частин та інших ТМЦ №4900458032 від 14.02.2024, №4900860236 від 20.03.2024, №4901047097 від 03.04.2024 та №4901587840 від 21.05.2024.
Після виконання відновлювальних робіт ТОВ «Кривбасмехремонт» повернуло відремонтовані вироби Замовнику. Факт їх повернення підтверджено відмітками охорони ПрАТ «ІНГЗК» - штампами «ПОГАШЕНО» із зазначенням відповідних дат, зокрема 05.04.2024, 22.05.2024 та 13.06.2024. Разом із повернутим обладнанням Замовнику передано відповідні первинні документи, у тому числі рахунки, Акти виконаних робіт та накладні-вимоги за окремими господарськими операціями.
Зокрема, щодо виконаних робіт оформлено рахунок №54 від 05.04.2024, Акт виконаних робіт №54 від 05.04.2024 та накладну-вимогу №54 від 05.04.2024; рахунок №55 від 05.04.2024, Акт виконаних робіт №55 від 05.04.2024 та накладну-вимогу №55 від 05.04.2024; рахунок №73 від 20.05.2024, Акт виконаних робіт №73 від 22.05.2024 та накладну-вимогу №73 від 22.05.2024; рахунок №92 від 12.06.2024, Акт виконаних робіт №92 від 13.06.2024 та накладну-вимогу №92 від 13.06.2024.
Таким чином, сукупністю доказів підтверджується реальність відповідних господарських операцій: матеріальні цінності були передані Підряднику, роботи з їх відновлення виконані, результат робіт повернуто Замовнику, а первинні документи щодо виконаних робіт передано ПрАТ «ІНГЗК».
При цьому Акти виконаних робіт Замовником не підписано, а оплата виконаних робіт не здійснена.
Разом із тим сама лише відсутність підпису Замовника на Актах виконаних робіт не може розглядатися ізольовано від інших обставин справи та автоматично свідчити про відсутність у нього обов`язку оплатити фактично виконані роботи. Вирішальним у цій справі є встановлення факту виконання робіт, передачі їх результату Замовнику та наявності або відсутності належно доведених обставин, які б свідчили про неналежне виконання Підрядником договірних зобов`язань і, як наслідок, обумовлювали правомірність відмови від прийняття та оплати робіт.
Відповідно до статті 853 Цивільного кодексу України Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану Підрядником, оглянути її та в разі виявлення явних недоліків негайно заявити про них Підрядникові. Якщо Замовник не заявить про недоліки під час прийняття роботи, він втрачає право посилатися на ці недоліки в подальшому, якщо інше не встановлено договором. Водночас встановлення недоліків результату робіт та правових наслідків їх наявності потребує належного підтвердження відповідних обставин.
З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «ІНГЗК» частково не погодилося з якістю відновлювального ремонту та склало Дефектні акти від 11.04.2024 та 24.05.2024. Водночас зміст зазначених Дефектних актів містить загальну інформацію про недоліки та не містить номерів виробів (номенклатурних номерів), за якими відповідні вироби можуть бути ідентифіковані з обладнанням, переданим за Актами приймання-передачі та повернутим Підрядником за відповідними накладними.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що самі по собі Дефектні акти не дають можливості достовірно встановити, щодо якого саме обладнання заявлено претензії, з якою конкретною господарською операцією, Актом виконаних робіт та накладною вони пов`язані, а відтак не можуть самостійно підтверджувати заявлені Замовником порушення.
Крім того, відповідно до п. 7.1.1 договору Підрядник зобов`язаний виконувати роботи відповідно до Специфікацій та інших Додатків до договору, технічної документації, ДБН, ГОСТ, ДСТУ, ТУ тощо. Водночас сторонами договору не погоджено конкретні ДБН, ГОСТ, ДСТУ, ТУ чи інші нормативні документи та конкретні технічні параметри, яким повинні відповідати вироби після їх відновлення. Тому посилання Замовника на загальне положення п. 7.1.1 договору саме по собі не підтверджує факту порушення Підрядником конкретних погоджених сторонами технічних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 73, статей 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сукупність наявних у справі доказів підтверджує фактичне виконання ТОВ «Кривбасмехремонт» робіт за договором № 401-35 від 08.02.2024, повернення результату робіт Замовнику та передачу відповідних первинних документів. Натомість ПрАТ «ІНГЗК» не довело належними та допустимими доказами наявності таких порушень з боку Підрядника, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання робіт у відповідному обсязі та звільняли Замовника від обов`язку їх оплатити.
За таких обставин у ПрАТ «ІНГЗК» виник обов`язок оплатити фактично виконані роботи, а невиконання такого обов`язку у передбачений договором строк свідчить про наявність простроченого грошового зобов`язання.
Доводи апеляційної скарги про порушення Підрядником строків виконання робіт зазначеного висновку не спростовують.
Як передбачено пунктом 10.3.2 договору, порушення Підрядником строків виконання робіт або усунення виявлених дефектів є підставою для застосування передбачених договором штрафу та неустойки, а у разі досягнення прострочення 50 % від строку, встановленого Специфікацією для виконання робіт, - також для повернення Замовнику переданих матеріальних цінностей.
Отже, для застосування зазначеного пункту договору необхідним є встановлення конкретного договірного порушення, зокрема конкретного об`єкта, погодженого сторонами строку виконання робіт, моменту закінчення такого строку, фактичної дати виконання робіт та тривалості прострочення.
Саме по собі посилання апелянта на дати складення окремих Актів виконаних робіт не є достатнім доказом порушення строків виконання робіт, оскільки дата складення такого акта не доводить автоматично фактичної дати завершення робіт та не дає змоги безпосередньо встановити тривалість можливого прострочення щодо кожного конкретного об`єкта.
Апелянтом не наведено належних та достатніх доказів, які б у сукупності дозволяли встановити всі обставини, необхідні для застосування пункту 10.3.2 договору, у тому числі для визначення обґрунтованого розміру штрафу та неустойки.
Відхиляє колегія суддів і посилання апелянта на Дефектні акти як на безумовну підставу для невиконання обов`язку з оплати та стягнення штрафу і неустойки. Зміст цих актів не дозволяє належним чином ідентифікувати конкретні вироби, щодо яких заявлено претензії, та встановити їх зв`язок із конкретними Актами передачі ТМЦ, накладними та Актами виконаних робіт. Крім того, апелянтом не наведено належного технічного підтвердження того, яка саме погоджена сторонами вимога була порушена, який конкретний параметр виробу не відповідав такій вимозі та яким об`єктивним способом це встановлено.
Посилання ПрАТ «ІНГЗК» на п. 7.1.1 договору, Специфікації, відомості дефектів, креслення та нормативно-технічну документацію також не спростовують висновків суду. Наявність у договорі загального обов`язку Підрядника виконати роботи відповідно до погодженої документації не звільняє Замовника від обов`язку довести конкретний факт порушення такого обов`язку. Апелянт повинен був довести, яка саме конкретна технічна вимога була порушена щодо конкретного виробу та якими належними доказами це підтверджується. Належного доказового підтвердження цих обставин матеріали справи не містять.
Не спростовують правильності рішення й доводи апелянта про відсутність обов`язку оплачувати роботи до підписання Актів виконаних робіт. У цій справі судом установлено факт виконання робіт, повернення відремонтованого обладнання на територію Замовника, передачу первинних документів та відсутність належно доведеної обґрунтованої відмови Замовника від прийняття всього заявленого до оплати обсягу робіт.
Посилання апелянта на статті 853 та 854 ЦК України також не змінює зазначеного висновку, оскільки право Замовника заявляти про недоліки результату робіт не є безумовним правом відмовлятися від оплати всього фактично виконаного обсягу робіт. За наявності доведених недоліків Замовник має передбачені законом і договором способи захисту, однак їх застосування потребує належного встановлення самого факту недоліків, їх характеру, обсягу та зв`язку з конкретним результатом робіт.
Окремо суд першої інстанції правильно врахував, що застосування п. 10.3.2 договору для стягнення штрафу у розмірі 15% та неустойки у розмірі 1% за кожний день прострочення потребує доведення конкретного договірного порушення. Наявність лише загальних зауважень до якості ремонту та неналежно ідентифікованих Дефектних актів не підтверджує складу правопорушення, необхідного для покладення на Підрядника відповідальності.
З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сукупність наявних у справі доказів підтверджує фактичне виконання ТОВ «Кривбасмехремонт» робіт за договором №401-35 від 08.02.2024, повернення результату робіт Замовнику та виникнення у ПрАТ «ІНГЗК» обов`язку оплатити виконані роботи. Водночас ПрАТ «ІНГЗК» не довело належними та допустимими доказами наявності таких порушень з боку Підрядника, які б виключали обов`язок з оплати робіт або утворювали передбачені п. 10.3.2 договору підстави для стягнення штрафу та неустойки.
З огляду на встановлений факт виконання робіт та відсутність належного доказового підтвердження обставин, які звільняли б Замовника від їх оплати, суд першої інстанції правомірно задовольнив первісний позов та стягнув з ПрАТ «ІНГЗК» на користь ТОВ «Кривбасмехремонт» 1 315 622,40 грн заборгованості та 15 787,47 грн судового збору.
Також обґрунтовано відмовлено у задоволенні зустрічного позову, оскільки заявлені штраф та неустойка не підтверджені належними і достатніми доказами наявності відповідних договірних порушень та їх розміру.
Відтак рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2026 у справі №904/115/26 ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах, належній оцінці доказів у їх сукупності та правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять належних правових підстав для його скасування чи зміни.
Щодо додаткового рішення суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у межах розгляду справи № 904/115/26 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасмехремонт» заявило про намір отримати компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу, а після ухвалення рішення від 06.05.2026 звернулося із відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення.
На підтвердження понесення та розміру таких витрат позивачем надано договір № 2/КМР про надання правової допомоги від 29.12.2025, укладений між ТОВ «Кривбасмехремонт» та Адвокатським об`єднанням «ТЕЙС», а також акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до якого вартість наданих правничих послуг становить 40 000,00 грн.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України до складу судових витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За приписами статті 126 цього Кодексу такі витрати підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, а їх розмір визначається на підставі умов договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості.
При цьому частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено критерії співмірності витрат на оплату послуг адвоката, зокрема зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, а також ціною позову та значенням справи для сторони. Водночас відповідно до частини 6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про їх зменшення.
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Оскільки рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2026 первісний позов ТОВ «Кривбасмехремонт» задоволено повністю, а в задоволенні зустрічного позову ПрАТ «ІНГЗК» відмовлено, саме відповідач за первісним позовом має нести витрати позивача, пов`язані з професійною правничою допомогою, за умови їх належного документального підтвердження та співмірності.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наданими позивачем доказами підтверджено правову підставу виникнення витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір. Визначена сторонами вартість правничої допомоги у сумі 40 000,00 грн підтверджена договором та актом приймання-передачі виконаних робіт, а доказів її фактичної неспівмірності з критеріями, передбаченими частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем не надано.
Відтак місцевий господарський суд, встановивши наявність передбачених законом підстав для компенсації витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтовано ухвалив додаткове рішення відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України, оскільки питання про розподіл таких витрат не було вирішено в основному рішенні суду.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить конкретних, належним чином обґрунтованих доводів, спрямованих на спростування висновків суду першої інстанції, викладених у додатковому рішенні, та не містить посилань на конкретні порушення судом норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2026 у справі № 904/115/26.

6. Висновки за результатами апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

7. Розподіл судових витрат.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2026 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2026 у справі № 904/115/26 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2026 у справі № 904/115/26 - залишити без змін.
3. Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2026 у справі № 904/115/26 - залишити без змін. 
4. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повну ухвалу складено та підписано 31.08.2026 (у зв`язку з перебуванням судді - члена колегії Фещенко Ю.В. у відпустці 17.08.2026 - 28.08.2026).

Головуючий суддя Ю.А. Джепа

Судді: Ю.В. Фещенко

О.Ю. Соп`яненко