Справа № 692/832/26
Провадження № 2/692/714/26
16.09.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді – Чепурного О.П., при секретарі – Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Драбів цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 05.02.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №447251414 на суму 18400,00 грн. Кредитний договір укладено шляхом ініціювання укладення кредитного договору оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі шляхом перерахування їх через банк провайдер. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором позивач зазначив, що 13.05.2025 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/35, відповідно до якого відступлено прав грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 30.09.2025 року між ТОВ «Таліон плюс» та позивачем укладено договір факторингу №30/0925-01, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №447251414 від 05.02.2025.
Позивач вказав, що загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №447251414 від 05.02.2025, становить 34250,79 грн., яка складається з:
-21160,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту;
-4210,95 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом;
-0,00 грн. – заборгованість за комісією;
-8879,84 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Проте, позивач не заявляє вимогу щодо стягнення штрафних санкцій в межах даного позову,в зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 25370,95 грн.
Окрім того, позивач просить стягнути витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. та судовий збір. 
Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 03.06.2026 року.
Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. 
Відповідач відзиву до суду не надав.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного. 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.
Згідно копії договору №447251414 укладеного 05.02.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за яким кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 21160 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит кредитодавця. Розділом 3 договору передбачений порядок укладення договору та створення електронного підпису сторонами. На підставі даних, зазначених у первинній заявці, Інформаційно-комунікаційна система кредитодавця здійснила ідентифікацію позичальника та сформувала його особистий кабінет (п.3.6).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.628ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, якщо договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, то це є доказом укладання між сторонами спірного правочину, якщо сторона яка не визнає його не доведе, що не мала наміру його підписувати. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Відповідно до Розділу 13 кредитного договору «Реквізити сторін» в графі позичальник вказані його анкетні та паспортні дані, РНОКПП, номер телефону, електронну адресу, місце реєстрації. Відомості про підписання відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору містяться на 24 аркуші договору де вказано електронний підпис одноразовим ідентифікатор та дату підписання.
Враховуючи викладене, суд вважає укладеним кредитний договір, який підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатора.
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором суд зазначає наступне.
13 травня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/35, відповідно до п.2.1. в порядку та на умовах даного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно Реєстру прав вимог від 13.05.2025 року, клієнт відступив фактору право вимоги до боржника під №1312 ОСОБА_1 за кредитним договором № 447251414 від 05.02.2025, загальний розмір заборгованості 34250,79 грн. 
30 вересня 2025 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Юніт капітал» укладеного договір факторингу №30/0925-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. До договору факторингу додано платіжну інструкцію від 06 жовтня 2025 року №637, акт прийому-передачі реєстру прав вимог №2 від 30.09.2025 року та реєстр прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимог №2 від 30.09.2025 року наявні відомості про перехід права вимоги до боржника під №665, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором № 447251414 від 05.02.2025, загальний розмір заборгованості 34250,79 грн. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином, перехід права вимоги за кредитним договором до позивача підтверджується доданими до позову договорами факторингу та реєстрами боржників.
Щодо розміру заборгованості суд зазначає, що відповідно до наданої виписки з особового рахунку за кредитним договором №447251414 від 05.02.2025 року загальний розмір заборгованості, яку просить стягнути позивач становить 25370,95 грн., яка складається з:
-21160,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту;
-4210,95 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом;
Згідно п.2.1. кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 21160 грн. 00 коп. Сума кредиту, що зазначена в п. 2.1. договору, складається з двох частин: одна частина в розмірі 18400 грн. 00 коп. видається позичальнику в порядку, передбаченому договором (чиста сума кредиту), а інша частина в розмірі 2760 грн. 00 коп. утримується кредитодавцем із суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії. В день надання кредиту з суми кредиту позичальником утримується комісія за надання кредиту. Вартість комісії за надання кредиту 2760 грн. 00 коп., внаслідок чого позичальник отримує лише чисту суму кредиту. Відповідно до п.5.1. кредит за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4149-49XX-XXXX-4664, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору. Порядок зазначений у цьому пункті є способом перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту.
Отримання відповідачем коштів за договором підтверджується довідкою виданою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в якій вказано, що на виконання кредитного договору № 447251414 від 05.02.2025 р. кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжних інструкцій та платіжним дорученням № 90e61d59-908f-49a7-882e-a42abf0f891d від 05.02.2025, в якій зазначено, що платником є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а отримувачем ОСОБА_1 , сума платежу: 18400,00 грн., призначенням платежу вказано: Переказ коштів згідно договору № 447251414 від 05.02.2025, ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. 
Заборгованість за наданим тілом кредиту підтверджується матеріалами справи, не заперечується відповідачем, а тому розмір заборгованості за тілом кредиту суд вважає доведеним. Таким чином, судом встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору щодо надання суми кредиту, що підтверджується матеріалами справи, а тому заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню з відповідача.
Щодо розміру заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.
Відповідно до п.2.3. договору кредит надається строком на 89 днів, що складає 3 (три) місяці, з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника (на споживчі цілі). Зобов`язання позичальника по сплаті процентів розраховуються згідно процентної ставки 120,45 % річних, що становить 0,33 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Загальні витрати за кредитом та загальна вартість кредиту за договором, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка наведені в Графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього договору.
Як вбачається з розрахунків заборгованості за договором первісного кредитора, відсотки за користування кредитом нараховувалися за умовами визначеними в договорі, в межах дії строку договору, відповідно до погодженої відсоткової ставки та графіку платежів за кредитним договором, тому вимога в цій частині позову підлягає задоволенню в межах заявлених вимог. 
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором.
Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Штрафні санкції позивач не просить стягувати.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що кредитний договір укладено між первісним кредитодавцем та відповідачем, який не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору, а право вимоги по ньому перейшло до позивача.
Окрім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав копію Договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026 укладеного з Адвокатським бюро «Тимошенко та партнери», протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026, Акт прийому-передачі наданих послуг від 20.03.2026 та Додаткову угоду №25771380723 від 21.01.2026 року.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) у п.39-44, 47 суд зазначив, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи; із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства; відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення; зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів; при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України); тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони; принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат понесену позивачем на професійну правничу допомогу, суд враховує постанову Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24), в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України). У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір потрібно стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено повністю.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 550, 551, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273,280, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №447251414 від 05.02.2025 року у розмірі 25370 гривень 95 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9662 гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення через суд апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий