Справа № 366/1770/26
Провадження № 3/366/925/26

ПОСТАНОВА
Іменем УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року        с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не повідомив, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 704110 від 27.06.2026, складеним інспектором ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майором поліції Ничипоренком Р.С.:«27.06.2026 близько 01:30 год. під час дії комендантської години в смт Іванків по вул. І. Проскури ОСОБА_1 керував автомобілем марки Nissan X-Trail днз на іноземній реєстрації НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. На законну вимогу поліцейського ОСОБА_1 погодився пройти в установленому законом порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер. Проба позитивна 1,28 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.»
Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 03.07.2026, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. 
З метою забезпечення прав гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, з посиланням на ст. 250 КУпАП, постановою Іванківського районного суду Київської області від 08.07.2026, про надходження до суду матеріалів даної справи було повідомлено Іванківський відділ Вишгородської окружної прокуратури для організації участі прокурора в якості сторони обвинувачення у цій справі. 
07.07.2026 до суду, за допомогою підсистеми «Електронний суд», з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи відносно ОСОБА_1 звернувся адвокат Прасолов І.В., який вступив у справу на підставі договору про надання правової допомоги від 29.06.2026.
29.07.2026 на електронну адресу суду надійшло клопотання адвоката Борсуківської К.О., яка вступила у справу на підставі ордеру про надання правничої допомоги від 29.07.2026 серія АА №1660289, про участь у судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції, яке постановою суду від 03.08.2026 задоволено.
06.08.2026 на електронну адресу суду від адвоката Борсуківської К.О. надійшли клопотання у якому зазначено, що ОСОБА_1 наразі проходить військову службу в лавах ЗСУ у ВЧ НОМЕР_2 , а тому не може прибути у судове засідання, проте просить суд врахувати зазначені обставини та забезпечити ОСОБА_1 можливість реалізувати його права, передбачені ст.268 КУпАП. Крім того, адвокат повідомляє суд, що нею направлено адвокатські запити то ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешнл» та до ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області з метою перевірки коректності роботи приладу Драгер, відповіді на які, після їх надходження, будуть надані до суду, 
Також адвокат звернулась до суду з клопотанням про виклик поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, інспектора ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_2 
10.08.2026 адвокат Борсуківська К.О. скерувала до суду клопотання у якому вказала на те, що на момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , він виконував бойове розпорядження командира. З доданого до протоколу відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції про те, що є діючим військовослужбовцем. Враховуючи викладене, вважає, що поліцейським було відомо на момент складання протоколу про статус ОСОБА_1 , який в даному випадку є спеціальним суб`єктом та не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції проводиться у відповідності до ст.266-1 КУпАП. На обґрунтування зазначеного, адвокат просить суд долучити до матеріалів справи роз`яснення за підписом голови Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду №748/0/158-25 від 17.12.2025 щодо застосування приписів КУпАП під час розгляду проваджень про адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців. 
13.08.2026 адвокат Борсуківська К.О. скерувала до суду з клопотання про відкладення судового засідання, для отримання стороною захисту відповідей на адвокатські запити та забезпечення участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Враховуючи зазначене клопотання адвоката, судове засідання відкладено на 25.08.2026.
24.08.2026 адвокат Борсуківська К.О. звернулась до суду з клопотанням про закриття провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зазначивши, що в діях її підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотивуючи своє клопотання тим, що на момент складання вказаного протоколу старший лейтенант ОСОБА_1 перебував на військовій службі в лавах Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_2 та відповідно до витягу з бойового розпорядження командира 3 БТГр 157 омбр № НОМЕР_3 КСП - Новоолександрівка від 21.06.2026, старшому лейтенанту ОСОБА_1 було надано бойове завдання до 06.00 години 27.06.2026 провести рекогностування у визначеному районі з метою розміщення особового складу і техніки 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується вказаним вище витягом з бойового розпорядження. 
Тобто, на момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , він виконував бойове розпорядження командира. З доданого до протоколу відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції про те, що є діючим військовослужбовцем. Таким чином, на момент складання протоколу поліцейським було відомо про статус ОСОБА_1 , який в даному випадку є спеціальним суб`єктом та не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була проголошена військовослужбовцю ОСОБА_1 не уповноваженою на це особою, що є порушенням Порядку № 32 та вимог ст. 266-1 КУпАП. Зазначає, що в умовах необхідності виконання військового обов`язку із захисту Батьківщини та виконання наказу командира військової частини НОМЕР_2 , старший лейтенант ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.
З огляду на вищевикладене, адвокат вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього письмові та відео- докази слід визнати такими, що складені не уповноваженою на це особою, тобто отримані з порушенням встановленого законом порядку, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та у відповідності до вимог ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення або вчинення дії особою в стані крайньої необхідності, у зв`язку з чим, провадження у даній справі підлягає закриттю.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Захисник Борсуківська К.О., яка була присутня у судовому засіданні у режимі відеоконференції повідомила суду, що її підзахисний не має можливості взяти участь у судовому засіданні, оскільки перебуває на службі. Захисник не заперечувала щодо розгляду справи за відсутності її підзахисного.
Представник прокуратури, у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені вчасно, належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Поліцейський ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Ничипоенко Р.С., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та неодноразово викликався до суду, у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлено вчасно, належним чином. У телефонному режимі повідомив, що наразі перебуває у відпустці та відсутній за місцем проживання, прибути у судове засідання не має можливості.
Захисник Борсуківська К.О. у судовому засіданні заявила клопотання про необхідність відкладення даного судового засідання з метою виклику поліцейського, на яке суд зауважив, що питання доцільності виклику поліцейського буде вирішено пізніше, після дослідження матеріалів справи.
У судовому засіданні оглянуто DVD-R диск, який долучено до матеріалів справи на підтвердження винуватості ОСОБА_1 та встановлено, що на ньому містяться 2 відеозаписи «export-yxcja» та «export-a2xwd», на яких, за допомогою службових портативних відеореєстраторів поліцейських з ID 852778 та 8552797 зафіксовано як назустріч службовому автомобілю поліцейських, у темну пору доби рухається автомобіль, поліцейські розвертаються та з увімкненими проблисковими маячками наздоганяють зазначений автомобіль, який у подальшому зупиняється на узбіччі. Поліцейський, підійшовши до вказаного автомобіля представляється, зазначає, що ведеться відеофіксація їхньої розмови та повідомляє, що вже діє комендантська година, автомобіль зупинено у відповідності до п.7 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Водій, на вимогу поліцейського надає паспорт та посвідчення водія, поліцейські встановлюють його особу – ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм поліцейський запитує у водія щодо алкогольного сп`яніння, зауваживши, що відчувається запах алкоголю з порожнини рота на що водій відповів, що ні, він не пив, у автомобілі перебуває пасажир, який пив. Також, повідомляє поліцейським, що він військовий та прямує додому, залишилось недалеко проїхати. Працівник поліції пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або в закладах охорони здоров`я, на що водій погодився пройти такий огляд на місці зупинки. За результатами огляду приладом Драгер зафіксовано показник – 1,28 ‰, поліцейські озвучують водієві, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. У подальшому працівник поліції складає відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
У судовому засіданні також досліджені наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 704110 від 27.06.2026, у якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, пункт ПДР, вимоги якого порушено, стаття КУпАП, якою передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення, який підписано уповноваженою особою та ОСОБА_1 
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківка тесту на алкоголь №960 від 27.06.2026, відповідно до яких, за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу DRAGER прилад Alcotest 6810 ARAM-3591 у ОСОБА_1 27.06.2026 о 01:35 год. зафіксовано 1,28‰ (проміле);
- матеріали, які підтверджують правомірність долучення до протоколу про адміністративне правопорушення оптичного диск із відеозаписом (рапорт поліцейського, доручення керівника ВП №1 Вишгородського РУП та лист про долучення доказів).
Адвокат Борсуківська К.О. у судовому засіданні зазначила, що поліцейськими порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння її підзахисного, оскільки, він є військовослужбовцем, про що, як вбачається з оглянутого відеозапису, повідомив поліцейським та того дня виконував завдання свого командира відповідно до бойового розпорядження, яке нею попередньо скероване до суду. Зауважила, що ОСОБА_1 як військовослужбовець, у даному випадку є спеціальним суб`єктом, тому, у разі вчинення ним будь-якого адміністративного правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення мали б складати уповноважені представники ВСП або військової частини, та, у даному випадку, за ст.266-1 КУпАП. Проте, працівники поліції, проігнорували норми законодавства, процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння порушили, тому такий огляд ОСОБА_1 , є неналежним.
Після дослідження матеріалів справи, суд відмовив захиснику Борсуківській К.О. у її клопотанні щодо виклику поліцейського, зауваживши, шо ті питання, які сторона захисту хотіла озвучити поліцейському та повідомила про це суду, встановлені під час дослідження відеозапису, долученого до матеріалів справи, де ОСОБА_1 , хоч в повідомив поліцейським, що він військовослужбовець, але про те, що у той момент виконував бойове розпорядження командира, працівникам поліції не повідомив, зазначивши, що рухається додому. Таким чином, суд вважає, що дії поліцейських досліджені під час перегляду зазначеного відеозапису, тобто доцільності у виклику поліцейського Ничипоренка Р.С. не вбачає.
Суд зазначає, що судом вжито всіх можливих та вичерпних заходів для виклику в судове засідання для надання пояснень особу, що склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , проте останній за викликом суду двічі не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому розгляд справи слід проводити за наявними матеріалами.
Таким чином, заслухавши адвоката Борсуківську К.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справі докази у відповідності до ст.252 КУпАП, керуючись положеннями статей 7, 240, 280 КУпАП, суд приходить до наступних висновків. 
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 у справі №204/8036/16-а, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Верховний суд наголошує, що судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи […] Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 704110 від 27.06.2026, ОСОБА_1 у провину ставиться порушення вимог п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ «Про Правила дорожнього руху» від 10 жовтня 2001 року за № 1306 (далі – ПДР), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5. ПДР, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 1.1. ПДР, ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до пункту 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частинами 1,2 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі – Закон № 3353-XII) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Пункт 1 частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону).
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух і здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 Закону № 3353-XII, водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ст. 53 Закону № 3353-XII – юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено у п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. 
Одним із таких розпоряджень поліцейського є саме вимога пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Питання, пов`язані з проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з пунктами 2,3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
За результатами дослідження наведених вище доказів в їх сукупності судом встановлено, що 27.06.2026 близько 01:30 год. в с-щі Іванків по вул. І. Проскури, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Nissan X-Trail р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатор DRAGER Alcotest ARAM-3591, результат позитивний - 1,28 ‰, що підтверджується роздруківкою тесту на алкоголь № 960 від 27.06.2026. 
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №704110 від 27.06.2026 відповідає вимогам КУпАП, підписаний уповноваженою особою та ОСОБА_1 .
З оглянутих у судовому засіданні відеозаписів, які долучені до матеріалів справи та досліджені судом вбачається, що водій ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського, який вбачав у нього ознаки алкогольного сп`яніння та повідомив про це, пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, який зафіксував результат – 1,28‰.
Суд зауважує, що відповідно до законодавства, працівник поліції самостійно, на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. І при виявленні поліцейським ознак алкогольного сп`яніння, на вимогу останнього, водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 належним чином зафіксовано, підтверджується сукупністю доказів та проведено працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП із застосуванням технічних засобів відеозапису.
Суд звертає увагу, що з переглянутих у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що поліцейськими не зупинялася відеофіксація події, на відеозаписах, які зроблено за допомогою портативних службових відеореєстраторів з ID 852778 та 852797, зафіксовано всі обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Згідно з п. 3 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026 (далі - Інструкція №1026), портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.
Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції (п.3 розділу ІІ Інструкції №1026). 
Відповідно до п. 5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Згадані вище відеозаписи, зроблені за допомогою портативних відеореєстраторів поліцейських та надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.
Крім того, в пункті 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснено, що керування транспортним засобом – це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
З наведеного слідує, що само по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу, а отже знаходження за кермом транспортного засобу, яке є в стані руху особи в нетверезому стані є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Крім того, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції було зупинено під час дії комендантської години, а причина зупинки (п.7 ч. 1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію») водієві озвучена. 
З огляду на викладене, суддя вважає, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Отже, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, мав знати обов`язки щодо заборони керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Жодних заперечень щодо викладеної суті адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив, від надання пояснень під час складання вказаного протоколу відмовився.
Окрім того, судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього – до суду не скеровував.
Зібрані у справі докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку у передбачений законом спосіб, відповідають критерію належності, допустимості і достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
При цьому, доводи захисника, з приводу неправомірності проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції у зв`язку із тим, що він є діючим військовослужбовцем та підлягає огляду на стан сп`яніння у відповідності до порядку передбаченого ст.266-1 КУпАП, є хибними з огляду на таке.
Так, огляд водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП не залежно від його статусу та місця роботи, оскільки суб`єктом даного правопорушення є саме водій.
Огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин чи у заборонених місцях у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення, є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку. 
Крім того, на момент виявлення ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, останній дійсно зазначав, що він є діючим військовослужбовцем, проте жодних доказів, які б це підтверджували, поліцейським, на момент складення відносно нього вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, не надав.
Більше того, на оглянутому у судовому засіданні відеозаписі зафіксовано, як поліцейський, після слів ОСОБА_1 «я не цивільний, я військовий», вказуючи ОСОБА_1 на його одяг, зазначає, що не бачить ознак того, що останній військовий. ОСОБА_1 жодних заперечень з цього приводу не висловлює, доказів того, що він виконує розпорядження командування – поліцейським не надає.
При цьому, докази, які долучені адвокатом Борсуківською К.О. до клопотання про закриття провадження у даній справі та які, на думку захисника, підтверджують, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та в момент зупинки, виконував бойове розпорядження командира, судом не беруться до уваги, оскільки на час складання протоколу про адміністративне правопорушення вказані докази працівникам поліції надані не були, тому у поліцейських були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 виконує обов`язки військової служби на момент його виявлення у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, стороною захисту не доведено належними доказами порушення працівниками поліції процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення з наявними в ній доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та взаємозв`язку, керуючись законом, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений правильно, відомості, які у ньому відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковано вірно, а наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності, та доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилось в порушенні пункту 2.9 Правил дорожнього руху, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. 
Суддя зазначає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є умисним та грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.
Суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Суд крім цього, ураховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема його рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, де Суд у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, викладені ч. 2 ст. 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно зі статтею 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік у межах санкції інкримінованої статті.
При призначенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20, де зазначено, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Таким чином, наразі позбавити особу права керування транспортним засобом в судовому порядку можливо навіть у разі відсутності у неї такого права, незалежно від характеру вчиненого нею правопорушення: кримінального чи адміністративного.
Відповідно до ч.9 ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.
Пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2026 році становить 3328, 00 грн. 
У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір», таким чином, з нього підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 гривень 60 коп. (3328 х 0,2).
Керуючись ст.ст. 7-9, 23 24, 27, 30, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 251, 266, 268, 283-285, 294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (посвідчення водія НОМЕР_4 ), визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік
реквізити для оплати штрафу - отримувач: ГУК у Київ. обл./м. Київ/21081300, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), код ЄДРПОУ 37955989, рахунок отримувача UA488999980313030149000010001, код класифікації доходів 21081300, призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, № протоколу про адміністративне правопорушення.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (посвідчення водія НОМЕР_4 ) в дохід держави  судовий збір в розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн., 60 коп.)
реквізити для оплати - отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Відповідно до частини 1 статті 307, статті 308 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати, штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. 
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області 
Строк пред`явлення до виконання три місяці.
Текст постанови складено 26.08.2026.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ