П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 680/373/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польова В.Є. 
Суддя-доповідач - Канигіна Т.С. 
22 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Канигіної Т.С. 
суддів: Кузьмишина В.М.  Слободонюка М.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 04 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У травні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а саме просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення серії ЕНА № 7200037 від 15.05.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за відповідною статтею КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування поданого позову зазначено, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню з винесенням постанови про закриття провадження, оскільки відповідачем не було дотримано встановленого законодавством порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 04.06.2026 в задоволенні позову відмовлено.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.05.2026 поліцейський 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП сержантом поліції Романюк А.Е. винесено постанову серії ЕНА № 7200037 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 , 15 травня 2026 року о 14 годині 30 хвилин по вул. Богдана Хмельницького керував транспортним засобом, у якого було виявлено протитуманні фари, вище основного світла фар, що порушує пп. 31.4.3 (примітка 1) ПДР України, чим порушив пункт 31.4.3 ПДР України - керування водієм транспортного засобу, що має несправні зовнішні світлові прилади (темної пори доби), з яких відповідно до встановлених правил експлуатації його заборонено переобладнання з порушенням відповідних правил норм і стандартів, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Не погоджуючись з постановою про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7200037 від 15.05.2026, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до норм КУпАП, адміністративне стягнення накладено посадовою особою, яка має на це повноваження та в межах санкції частини першої статті 121 КУпАП, а отже в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, підстав для скасування постанови суд не встановив, а тому в позові до відповідача відмовлено за безпідставністю.
При цьому суд першої інстанції зазначив, що доводи позивача щодо незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Належних доказів, які підтверджували обґрунтованість позовних вимог та б спростовували докази надані відповідачем, позивач не надав.
V. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Особа, яка подала апеляційну скаргу, – ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування своїх доводів скаржник зазначає, що:
- згідно з рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 04.06.2026 представник відповідача Дідур І.І. направив 04.06.2026 на адресу суду копію постанови серії ЕНА № 7200037 та доказ направлення її позивачу, тобто в той самий день, коли й було ухвалено рішення у справі № 680/373/26, а тому ОСОБА_1 і його адвокат - Шевчук А.Л. - не мали можливості ознайомитися з матеріалами справи та надати відповідь на відзив;
- поліцейські проігнорували адвокатський запит (вих. № 24'05-2026-01) від 24.05.2026, у якому адвокат ОСОБА_1 - Шевчук А. Л. просив Кам`янець-Подільське РУП ГУНП в Хмельницькій області надати інформацію щодо адміністративного правопорушення, зокрема матеріали справи (відеозаписи з нагрудних камер поліцейських і постанову серії ЕНА № 7200037 від 15.05.2026);
- для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП у зв`язку із порушенням вимог пп. 31.4.3 "а" ПДР України необхідно володіти спеціальними знаннями, тобто висновок щодо наявності або відсутності об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУПАП у зв`язку із порушенням вимог пп. 31.4.3 "а" ПДР України, потребував експертизи;
- крім того позивач повідомив поліцейським, що так звані "протитуманні фари" не під`єднані до машини, не експлуатуються за призначенням та були встановлені до придбання автомобіля саме в такій комплектації.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, указавши, що повністю погоджується з позицією суду першої інстанції та вважає підстави апеляції скарги такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки відповідач при винесенні оскаржуваної постанови з дотриманням норм КУпАП керувався виключно доказами щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є належними та допустимими доказами та не свідчить про протиправність дій працівників поліції при розгляді справи та спірної постанови відповідача.
Зокрема вказав, що чинне законодавство не ставить наявність складу адміністративного правопорушення у залежність від фактичного використання такого обладнання під час руху, визначальним є сам факт встановлення на транспортному засобі обладнання, яке не передбачене його конструкцією та встановлене поза встановленим законом порядком.
22.07.2026 до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю своєчасного ознайомлення з матеріалами справи, зокрема з відеозаписом, яким зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого винесено постанову від 15.05.2026 серії ЕНА №7200037 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП.
Колегія суддів зазначає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частиною п`ятою статті 286 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що на виконання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2026 представником відповідача 15.07.2026 через систему "Електронний суд" подано відзив на апеляційну скаргу позивача, до якого долучено відеофайли, якими зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, наведеного у постанові від 15.05.2026 серії ЕНА №7200037 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП.
Відповідно до відомостей системи "Електронний суд", зазначені документи доставлені до електронного кабінету представника позивача 15.07.2026 о 12 год. 15 хв.
Отже, представник позивача був належним чином повідомлений про надходження зазначених матеріалів та мав достатній час для ознайомлення з ними до дати судового розгляду, а також не був позбавлений можливості подати письмові пояснення, заперечення чи інші процесуальні документи.
При цьому будь-яких об`єктивних та належним чином підтверджених обставин, які б свідчили про неможливість ознайомлення із зазначеними матеріалами у період з 15.07.2026 по 22.07.2026, представником позивача не наведено та відповідних доказів суду не надано.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.
З урахуванням частини першої статті 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
VI. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху.
Статтею 33 зазначеного Закону передбачено, що технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху на всій території України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).
Ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктами 1.3, 1.4 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Відповідно до пункту 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Згідно з пунктом 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Підпунктом "в" пункту 2.9 ПДР України передбачено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:
не належить цьому засобу;
не відповідає вимогам стандартів;
закріплений не в установленому для цього місці;
закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;
неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідно до пункту 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Згідно з підпунктом "а" пункту 31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, якщо кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
У примітці до пункту 31.4.3 (примітка 1) ПДР України зазначено, що мотоцикли (мопеди) можуть бути додатково обладнані однією протитуманною фарою, інші механічні транспортні засоби - двома. Протитуманні фари повинні розміщуватися на висоті не менше 250 мм від поверхні дороги (але не вище фар ближнього світла) симетрично до поздовжньої осі транспортного засобу і не далі 400 мм від зовнішнього габариту за шириною.
Частиною першою статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 31 зазначеного Закону поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно зі статтею 40 цього ж Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).
За загальними правилами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а частини перша - друга статті 76 КАС України передбачають, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
VIІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Колегія суддів погоджується з указаним вище висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Так, з аналізу вищенаведених норм встановлено, що підпункт "а" пункту 31.4.3 ПДР України забороняє експлуатацію транспортних засобів за наявності визначених технічних несправностей або невідповідностей, експлуатація таких транспортних засобів є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності в порядку частини першої статті 121 КУпАП України.
Згідно з матеріалами справи на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано диск з файлами відеозапису з нагрудних відеореєстраторів, закріплених на форменому одязі поліцейських.
Дослідивши надані відповідачем відеозаписи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що наявні у справі докази підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення ОСОБА_1 підпункту "а" пункту 31.4.3 ПДР України, що є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності в порядку частини першої статті 121 КУпАП України.
Суд відхиляє доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови з підстав того, що встановлені на транспортному засобі світлові прилади не були під`єднані до електромережі автомобіля та фактично ним не використовувалися.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач не заперечував факту наявності на належному йому транспортному засобі додатково встановлених зовнішніх світлових приладів. Більше того, із дослідженого судом відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівником поліції позивач підтвердив, що придбав автомобіль уже з установленими на ньому додатковими світловими приладами.
Апеляційний суд зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності не за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, а саме за керування транспортним засобом, технічний стан та обладнання якого не відповідають вимогам пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху України, що є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності в порядку частини першої статті 121 КУпАП України, у зв`язку із чим наведені позивачем доводи не спростовують правомірності прийнятої відповідачем постанови.
При цьому колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що суд першої інстанції формально підійшов до перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень та не надав належної оцінки дотриманню процедурних прав позивача, передбачених статтями 268 (права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) та 279 КУпАП (порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення), з огляду на таке.
Також відповідно до частини першої статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (частина перша статті 268 КАС України).
Згідно з частиною першою статті 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Крім того, обґрунтування доводів щодо оскаржуваної постанови містяться в позові та їм надана належна правова оцінка судом першої інстанції. Копія оскаржуваної постанови надійшла до суду першої інстанції через систему "Електронний суд". 
Наведеним спростовуються доводи скаржника щодо неможливості позивачем та представником позивача надати відповідь на відзив, ознайомитись з матеріалами справи.
Апеляційний суд зазначає, що такі твердження позивача не обґрунтовані з наданням доказів, які б свідчили про порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону або неповне дослідження обставин справи, зокрема позивач не навів конкретних обставин, які б підтверджували, що суд залишив поза увагою певні докази чи доводи сторін або не перевірив законність оскаржуваної постанови у повному обсязі.
Крім того, сам по собі факт незгоди позивача з висновком суду першої інстанції не свідчить про формальний розгляд справи чи порушення принципу повного та всебічного дослідження доказів. Незгода сторони з правовою оцінкою встановлених обставин не є безумовною підставою для висновку про незаконність оскаржуваного судового рішення.
Матеріали справи свідчать, що суд першої інстанції дослідив надані сторонами докази, перевірив обставини, покладені в основу притягнення позивача до адміністративної відповідальності, надав їм належну правову оцінку та виклав мотиви, з яких дійшов відповідних висновків. При цьому позивачем не доведено, яким саме чином можливі процесуальні порушення, на які він посилається, вплинули на правильність вирішення справи або призвели до обмеження його права на захист.
За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав вважати, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи чи не виконав покладений на нього обов`язок щодо перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень.
Інші доводи позивача є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним.
VIІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 04 червня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Канигіна Т.С.
Судді | | | Кузьмишин В.М.    Слободонюк М.В.