справа № 166/2248/25
провадження № 1-кп/166/34/26
категорія: 102
ВИРОК
іменем України
13 серпня 2026 року с-ще Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 2025030570000409, відомості про яке внесено до ЄРДР 31 жовтня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с-ща Ратне Волинської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого Ратнівським районним судом Волинської області вироком від 29 грудня 2020 року за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 04 роки 06 місяців, вироком від 29 грудня 2020 року Ратнівським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 05 років 08 місяців, щодо якого ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 30 червня 2022 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців, звільненого умовно-достроково на строк 1 рік 7 місяців 17 днів ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 09 грудня 2024 року на підставі ст. 81 КК України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 345 КК України, 
установив:
ОСОБА_5 31 жовтня 2025 року о 12 год 26 хв, перебуваючи на вул. Шевченка у с-ще Ратне Ковельського району Волинської області, не виконуючи законних вимог дільничного офіцера поліції (далі - ДОП) сектору превенції відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , який відповідно до розстановки сил та засобів відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, будучи у форменому одязі зі знаками розрізнення, здійснював оперативне реагування на повідомлення, що зареєстровано в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області за №9633 від 31 жовтня 2025 року, під час затримання, розуміючи, що перед ним знаходяться поліцейські, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вкусив за ділянку правої кисті тильної поверхні ДОП ОСОБА_6 .
Унаслідок протиправних дій ОСОБА_5 . ДОП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді двох поверхневих ран в ділянці правої кисті тильної поверхні, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім цього, ОСОБА_5 звинувачується у тому, що він 31 жовтня 2025 року о 12 год 01 хв, реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, а саме адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно та незаконно, з хуліганських мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді пошкодження чужого майна та заподіяння майнової шкоди та бажаючи їх настання, з метою умисного пошкодження прибув до вище зазначеної адміністративної будівлі, маючи при собі три скляні пляшки із нафтопродуктами, у горловині кожної з яких знаходилась ганчірка, просякнута легкозаймистими матеріалами, та дві коробки із сірниками, тим самим виконав всі підготовчі дії, однак не довів правопорушення до кінця, оскільки не виконав усіх дій, які вважав необхідними, з причин, що не залежали від його волі, оскільки злочинні дії ОСОБА_5 були припинені ОСОБА_7 .
Обвинувачений винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, дав показання про те, що пляшки до РТЦК приніс з метою самопідпалу в зв`язку із провокацією одного із працівників РТЦК. Зранку в день події працівники невідомого йому РТЦК та СП на повороті дороги із с-ща Ратне в напрямку с. Лучичі закинули його в мікроавтобус. Він лезом порізав собі руку, у зв`язку з чим його відпустили. Тоді ж він по телефону набрав ОСОБА_8 , щоб передати вимогу не зачіпати його працівникам РТЦК. У відповідь ОСОБА_9 нецензурно вилаявся. Обурившись поведінкою працівників РТЦК та ОСОБА_10 , він пішов додому, де взяв три пляшки з «коктейлем Молотова» об`ємом по 0,5 л з рідиною із запахом бензину, закриті ганчірками, які він знайшов у лісі ще раніше, й попрямував пішки до РТЦК. У середину приміщення РТЦК не заходив, на вході особу в військовій формі попросив покликати ОСОБА_11 . Згодом на дорозі говорив із ОСОБА_12 , про що саме не пам`ятає. Пакет із пляшками поклав біля паркану, перед тим вийняв одну пляшку. Крім нього і ОСОБА_10 , стояли ще двоє осіб у військовій формі, один в цивільному одязі. Один військовий пробував забрати пляшку, однак він не віддавав. При собі він мав сигарети і сірники, які тримав в барсетці. Працівники РТЦК бачили, як він виймав сірники. В одній руці він тримав пляшку і коробку з сірниками, в іншій – сірник. Проте сірника не підпалював, ніхто його не відбирав, згодом коробку сірників він віддав чоловікові в цивільному одязі. У пляшці, яку тримав, збив викруткою горловину, хотів вилити рідину на себе, чого цього не зробив не знає. Цю пляшку на дорозі біля РТЦК розбив. ОСОБА_13 його образив, прогнав звідти. Він пішов, про те, що викликали поліцію не знав. Наміру підпалити приміщення РТЦК не мав, про бажання підпалити приміщення чи себе на місці події нікому не казав, все відбувалося мовчки. Біля школи до нього підійшли працівники поліції. Він приставив до руки лезо, вимагаючи не підходити. У ході спілкування з ними він поклав на землю дві частини леза, викрутку. Оскільки під час затримання йому робили боляче, тому автоматично чинив опір. Поліцейського вкусив ненавмисно, бо під час заламування його рук в ході затримання, рука поліцейського випадково потрапила йому в зуби. Перебуваючи в місцях позбавлення волі, різав собі руки, хотів учинити суїцид. 
Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого свідків, дослідивши документи, висновки експертів, дійшов висновку про таке. 
Згідно із частиною 2 ст. 345 КК України кримінальна відповідальність передбачена за умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням працівником службових обов`язків.
Відповідно до рапорту чергового ВП № 2 (с-ще Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області 31 жовтня 2025 року о 12 год 06 хв надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 31 жовтня 2025 року о 12 год 05 хв у військкомат, що в АДРЕСА_2 , прийшов чоловік з коктейлем Молотова, неадекватно себе поводить, погрожує кинути коктейль Молотова. 
Згідно з відомостями із книги нарядів ВП №2 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області 31 жовтня 2025 року в наряд «ГРПП» заступили дільничний офіцер поліції ОСОБА_14 та інспектор СРПП ОСОБА_15 ; у наряд «відповідальний» - ОСОБА_16 .
Для реагування на повідомлення було скеровано патрульний наряд, до складу якого входив ОСОБА_6 . 
Як видно із журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації ВП №2 (с-ще Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, 31 жовтня 2025 року було видано ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 бодікамери.
Шляхом огляду відеозапису із службової відеокамери дільничного офіцера поліції ОСОБА_6 суд установив, що відеозапис розпочинається 31 жовтня 2025 року о 12 год 09 хв 35 с. На ньому зображено, як ОСОБА_6 іде у напрямку ОСОБА_5 , останні розмовляють, у ході спілкування ОСОБА_5 веде себе грубо, а також сказав, що «одного (нецензурна лексика) спалити хотів». У ході розмови ОСОБА_5 дістав із кишені лезо, яке приставив до своєї лівої руки. До ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_20 , який розпочав із останнім діалог, під час якого ОСОБА_5 дістав викрутку та встромив її у землю. Із відеозапису з бодікамери ОСОБА_6 видно, що ОСОБА_20 під час розмови із ОСОБА_5 бере останнього двома руками за руки та застосовує фізичну силу для затримання, йому допомагають інші поліцейські, оскільки ОСОБА_5 здійснює опір. Під час затримання ОСОБА_6 повідомляє, що його вкусив ОСОБА_5 , хтось із колег радить обробити рану. 
Потерпілий ОСОБА_6 , дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП №2 (с-ще Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області дав показання про те, що у день події він виїхав для реагування на повідомлення про підпал ІНФОРМАЦІЯ_2 . Біля приміщення РТЦК стояли працівники РТЦК, які показували на чоловіка біля школи на відстані близько 100 м від РТЦК, й повідомили, що він хотів підпалити приміщення РТЦК, однак у нього забрали пляшки. Біля огорожі РТЦК бачив три скляні прозорі пляшки, частково заповнені темною рідиною, закриті тканинними пробками (так звані «коктейлі Молотова»). Він підійшов до чоловіка, як з`ясувалося пізніше це був ОСОБА_5 . Згодом підійшов працівник поліції ОСОБА_15 ОСОБА_5 у ході спілкування став агресивним, стривоженим, приклав до руки лезо. Побоюючись за його життя і здоров`я працівники поліції відійшли. Згодом приїхала слідчо-оперативна група та відповідальний від керівництва ОСОБА_20 . У ході спілкування із ОСОБА_20 . ОСОБА_5 трохи заспокоївся, поклав лезо, викрутку, за поясом тримав сокиру. Під час затримання він стояв на колінах перпендикулярно до обличчя обвинуваченого, який лежав обличчям донизу на землі. Він тримав останнього за голову й руку, притискуючи до землі, а ОСОБА_20 тримав ОСОБА_5 зверху. При цьому він (свідок) ОСОБА_5 за голову тримав правою рукою. У момент, коли його права рука опустилась на землю, обвинувачений вкусив його за руку. Вважає, що обвинувачений вкусив його навмисно, бо зуби останній змикнув самостійно і з силою. Він допоміг завести за спину іншу руку й одягнути кайданки. У той же день експерт ОСОБА_21 оглянув місце укусу.
Свідок ОСОБА_22 , інспектор СРПП ВП №2 (с-ще Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області дав показання про те, що 31 жовтня 2025 року він та ОСОБА_6 прибули за повідомленням про спробу підпалу приміщення РТЦК. ОСОБА_5 побачили біля школи, він поводився агресивно, лезом намагався порізати руку. Прибула слідчо-оперативна група та відповідальний від керівництва ОСОБА_20 ОСОБА_6 намагався обійти ОСОБА_5 , однак той дістав із-за ременя сокиру, якою почав погрожувати. У ході спілкування сокиру і лезо поклав. Під час затримання ОСОБА_20 поклав ОСОБА_5 головою донизу. ОСОБА_6 намагався витягнути руку обвинуваченого, щоб надягнути кайданки, однак останній вкусив потерпілого за кисть правої руки. 
Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_20 . 
Про такий же механізм заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень зазначили потерпілий і свідки під час слідчих експериментів (протоколи від 11.12.2025).
Діагноз «покушені рани правої кисті» установив ОСОБА_6 31 жовтня 2025 року лікар КНП «Ратнівська ЦРЛ», про що свідчить повідомлення про травму невиробничого характеру від 31.10.25, із вказівкою на те, що за руку вкусив ОСОБА_5 , 1984 року народження.
Згідно із висновком судово-медичного експерта №183 від 31.10.25 у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді двох поверхневих ран у ділянці правої кисті тильної поверхні, які утворилися внаслідок травматичної дії предмета (предметів) із обмеженою травмуючою поверхнею, за механізмом – удар, удар-стиснення, в мінімальній кількості двох травматичних дій; можливо, за обставин указаних обстежуваним (невідома особа вкусила за праву руку), терміном утворення не більше 12 годин до моменту обстеження. Вказані тілесні ушкодження належать до категорії легких тілесних ушкоджень. 
Відповідно до висновку експерта №223 від 16.12.25 за результатами додаткової судово-медичної експертизи, не виключається можливість утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді двох поверхневих ран у ділянці правої кисті на тильній поверхні, за обставин, указаних ОСОБА_6 , свідками ОСОБА_22 , ОСОБА_20 під час проведення слідчих експериментів 11 грудня 2025 року, а саме внаслідок укусу людини.
Відтак, на переконання суду, досліджені докази є належними, допустимими та достатніми для висновку про умисел обвинуваченого на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, відтак винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, тобто умисного заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням працівником службових обов`язків.
Суд, вирішуючи питання про наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, установив таке.
Так, ОСОБА_5 звинувачується у скоєнні незакінченого замаху на вчинення умисного пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.
У ході огляду місця події (протокол від 31.10.25) на відстані близько семи метрів від будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на АДРЕСА_2 , на дорозі виявлено розбиту скляну пляшку зі скла темного кольору, шматок ганчірки червоного кольору та шматки речовини білого кольору, візуально схожої на селітру. Біля ганчірки виявлено предмет циліндричної форми завдовжки близько 6-7 см шириною близько 1 см. Біля паркана будівлі на відстані близько 1,5 м на узбіччі наявний полімерний пакет із двома скляними пляшками, закоркованими предметом циліндричної форми із прикріпленими шматками тканини, із рідиною й твердою речовиною білого кольору, зовні схожою на селітру, всередині.
Згідно з висновком експерта від 20.11.2025 №СЕ-19/103-25/14806-ФХД на наданих на дослідження вологих фрагментах тканини темно-рожевого кольору, деревини та скла виявлено сліди суміші нафтопродуктів з вуглеводневими складами, характерними для зміненого світлого нафтопродукту (бензин, гас, дизельне пальне тощо) і нафтової оливи, встановити вид яких неможливо у зв`язку із значними фізико-хімічними змінами, які відбулися в процесі випаровування.
Відповідно до висновку експерта від 25.11.2025 №СЕ-19/103-25/14801-ФХВР надана на дослідження речовина білого кольору з різким запахом є сумішевою вибуховою речовиною (системою «окисник-відновник») на основі амонію нітрату (аміачна селітра) та нафтової оливи. 
Як вбачається із висновку експерта від 10.12.25 №СЕ-19/103-25/15965-ФХВР, надана на дослідження рідина в пляшці, є сумішшю нафтопродуктів, а саме світлого нафтопродукту з вуглеводневим складом, характерним для зміненого (у результаті змішування та випаровування бензину, світлого нафтопродукту з вуглеводневим складом, характерним для зміненого у результаті змішування та випаровування) дизельного пального та нафтової оливи. 
За правилами ч. 1 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. При цьому, згідно із ч. 3 ст. 15 цього Кодексу замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
Відтак прокурор зобов`язаний довести, що ОСОБА_5 із прямим умислом вчинив дії, які спрямовані на умисне пошкодження адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на АДРЕСА_2 , однак злочин не довів до кінця, оскільки не виконав усіх дій, які вважав необхідними, з причин, що не залежали від його волі.
Сторона обвинувачення на підтвердження вчинення дій, спрямованих на умисне пошкодження приміщення РТЦК, посилається на те, що ОСОБА_5 прибув до приміщення РТЦК із трьома скляними пляшками із нафтопродуктами, у горловині кожної з яких знаходилася ганчірка, просякнута легкозаймистими матеріалами, та дві коробки із сірниками. Саме в таких діях згідно з обвинувальним актом прокурор вбачає ознаки замаху на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.
З теорії кримінального права відомо, що при замаху на кримінальне правопорушення діяння особи безпосередньо спрямоване на скоєння кримінального правопорушення. При замаху створюється безпосередня небезпека спричинення шкоди об`єкту, бо здійснюється діяння, яке безпосередньо може призвести до закінчення злочину, в тому числі до настання наслідків у матеріальних складах кримінальних правопорушень. 
Суд переконаний, що за викладеного прокурором формулювання обвинувачення дії ОСОБА_5 , які, за твердженням прокурора, полягають у прибутті до приміщення із пляшками з нафтопродуктами з просякнутими легкозаймистими матеріалами ганчірками та сірниками, не свідчать про наявність ознак замаху на злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, адже саме лише перебування поблизу приміщення із цими предметами без вчинення дій, спрямованих на приведення пляшок із нафтопродуктами до стану, за якого за їх допомогою можливо заподіяти шкоду (наприклад, намагання підпалити ганчірки на пляшках, намагання кинути пляшки в напрямку приміщення тощо) свідчать лише про створення умов для скоєння кримінального правопорушення, тобто готування до злочину. Такі дії не можуть спричинити шкоду об`єкту, призвести до закінчення злочину і настання суспільно небезпечних наслідків. 
Аналіз частини 2 ст. 14 КК України свідчить про те, що готування до злочину, за який статтею Особливої частини цього Кодексу передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк два і більше років тягне за собою кримінальну відповідальність. Тобто готування до злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, є кримінально караним.
Проте, як і замах, так і готування до скоєння кримінального правопорушення із суб`єктивної сторони можливе лише з прямим умислом, тобто винний усвідомлює, що він створює умови з метою вчинення певного кримінального правопорушення і бажає створити такі умови. 
Натомість із досліджених судом доказів суд не встановив спрямованість умислу обвинуваченого на пошкодження майна шляхом підпалу.
Так, сам обвинувачений як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду, про намір підпалити приміщення РТЦК не повідомляв. Натомість із відеозапису із службової відеокамери дільничного офіцера поліції ОСОБА_6 , який прибув для реагування на повідомлення на лінію «102», суд установив, що у ході спілкування потерпілого ОСОБА_6 і ОСОБА_5 останній сказав, що «одного (нецензурна лексика, що вказує на особу, а не приміщення) спалити хотів». 
У судовому засіданні ОСОБА_5 повідомив, що будучи розгніваним на працівника РТЦК ОСОБА_23 за образливе, принизливе телефонне спілкування із ним, він із пляшками з нафтопродуктами прибув до приміщення РТЦК для самоспалювання на очах у ОСОБА_23 із сподіванням на неприємності по службі для останньому в зв`язку із такою ситуацією. 
Свідок ОСОБА_7 дав показання про те, що у той день він був біля приміщення відділення РТЦК у с-щі Ратне. ОСОБА_5 тримав в одній руці пляшку із коктейлем Молотова, в іншій – коробку із сірниками. Вогню не було, сірники не запалював, бо це було неможливо. Сірники він (свідок) забрав, обвинувачений вийняв ще одну коробку із сірниками, але він забрав і ту коробку, проти чого обвинувачений не опирався. ОСОБА_5 не погрожував, однак постійно кричав, що його не можна ображати, не можна нецензурно лаяти. На його думку, обвинувачений за бажання міг підпалити і себе, і приміщення РТЦК, однак цього не зробив. Його поведінку розцінює як фарс, гру на публіку. 
Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_7 показав, що чоловік на дорозі біля місцевого відділення РТЦК тримав в одній руці пляшку із коктейлем Молотова, в іншій – сірники, які він відібрав у нього. Він відібрав і другу коробку сірників, яку обвинувачений вийняв із кишені. На запитання слідчого, чи намагався підпалити, відповіді не дав. Однак на навідне питання слідчого про те, що ОСОБА_5 поводив себе так, ніби хотів здійснити підпал, відповів ствердно, мотивуючи тим, що таке враження у нього склалося через пляшку і сірники в руках.
Про недоведеність стороною обвинувачення умислу ОСОБА_5 на підпал приміщення РТЦК свідчать у сукупності інші досліджені судом докази.
Так, про висловлювання обвинуваченого про намір підпалити приміщення РТЦК у своїх показаннях вказували свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Проте суд до цих показань ставиться критично з огляду на їх змінюваність та ненадання логічних пояснень такої зміни показань. 
Свідок ОСОБА_23 , офіцер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судовому засіданні 13 травня 2026 року дав показання про те, що у той день до нього зателефонував чоловік із невідомого номера, представився ОСОБА_25 , повідомив, що його затримала група оповіщення РТЦК з м. Ковеля, жалівся на них, казав, що зранку прийде розбереться. Через одну годину його викликали до воріт РТЦК, де стояв ОСОБА_5 .. Останній питав у нього про те, чого його затримують працівники РТЦК, звинувачував його в цьому. ОСОБА_5 тримав у руці пляшку. Коли підійшов ще один працівник РТЦК, він повернувся в приміщення. Через деякий час він знову вийшов на дорогу. ОСОБА_5 йому погрожував за те, що він його нібито нецензурно вилаяв. Обвинувачений був агресивно налаштований щодо нього. ОСОБА_5 стояв біля хвіртки на територію РТЦК, на відстані близько двох метрів до приміщення. Помічник чергового рукою вибив пляшку із рук обвинуваченого. ОСОБА_5 спочатку розмовляв тільки із ним, згодом до розмови долучився сторонній чоловік, який почав заспокоювати обвинуваченого, згодом підійшов ОСОБА_24 . За інформацією з РТЦК ОСОБА_5 підлягає призову, підстав для відстрочки не має. Про те, що ОСОБА_5 мав намір підпалити приміщення РТЦК, він зробив висновок зі слів останнього «Я вам зараз зроблю», а також зважаючи на утримання в руках пляшки і сірників. ОСОБА_5 слова «підпалю» не вживав, як і про намір підпалити себе. Визнав, що дещо некоректно розмовляв із ОСОБА_5 по телефону.
У судовому засіданні 30 липня 2026 року свідок ОСОБА_23 під час додаткового допиту показав, що ОСОБА_5 , прийшовши до приміщення РТЦК 31 жовтня 2025 року казав: «Я зараз вам зроблю, я зараз все тут спалю. Що, не вірите, що я вас спалю? Зараз я спалю ТЦК». Про намір самоспалювання ОСОБА_5 не казав, повідомляв, що може себе порізати ножем. ОСОБА_5 намагався дістати сірники з коробки, однак він їх вибив. Запаху бензину він не чув, обвинувачений не намагався перекинути пляшку через паркан. Висновок про намір підпалити приміщення РТЦК він зробив виключно зі слів ОСОБА_5 та його поведінки: тримав пляшку і намагався дістати сірник.
Свідок ОСОБА_23 у ході слідчого експерименту (протокол від 20.12.2025) показав, що у день події він за викликом чатового ОСОБА_26 вийшов на дорогу біля приміщення ТЦК. ОСОБА_5 обурювався тим, що його зупиняють працівники ТЦК, казав: «Я вам тут зроблю». Він наказав обвинуваченому йти звідти, його мобілізовувати не будуть. ОСОБА_5 ліву руку тримав за спиною, в іншій руці тримав канцелярський ніж. До нього підійшов його знайомий, й вони обоє підійшли до ОСОБА_5 , який у лівій руці тримав пляшку, в правій – сірники. Обвинувачений намагався вийняти сірники, однак він вибив їх із рук. Він пішов у приміщення ТЦК, згодом повернувся, у той час ОСОБА_5 тримав пляшку, ОСОБА_24 вибив пляшку із руки. Згодом викликали поліцію, а він повернувся в приміщення ТЦК. 
Свідок ОСОБА_24 , командир відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судовому засіданні 13 травня 2026 року дав показання про те, що у той день він заступив на службу помічником чергового. По відеокамерах він побачив ОСОБА_5 із «коктейлем Молотова», тобто скляною пляшкою, ємністю 0,5 л, закриту тканиною. Йому наказали викликати поліцію. Він вийшов на вулицю і почув словесну суперечку між ОСОБА_12 і обвинуваченим. Він взяв ОСОБА_5 за руку, і в той момент з рук останнього випала пляшка. Він повернувся у приміщення, чув як ОСОБА_9 наказав ОСОБА_5 іти звідти. Слів ОСОБА_5 «Я вам зараз зроблю» він не чув. Бачив у руках обвинуваченого сірники. У пакеті біля паркана приміщення було ще дві пляшки. Мажула і ОСОБА_5 стояли від паркана на відстані близько двох метрів на пішохідній доріжці. 
Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні 30 липня 2026 року показав, що ОСОБА_5 у день події казав: «Я вас зараз тут рознесу». Крім цього, пояснив, що обвинувачений мав можливість вирвати ганчірку із пляшки, однак цього не зробив.
Під час слідчого експерименту із ОСОБА_24 (протокол від 20.12.2025) останній показав, що ОСОБА_5 у лівій руці тримав пляшку, у правій – сірники. Він ззаду узяв обвинуваченого за руку і вибив пляшку. Він (свідок) одразу пішов у приміщення. На питання слідчого, чи казав обвинувачений: «Я спалю» відповів: «Так, так, навіть мови немає». Однак, що саме спалить слідчий у свідка не уточнив. 
Свідок ОСОБА_26 , оператор ІНФОРМАЦІЯ_2 , дав показання про те, що у той день він ніс службу чатовим. Хтось постукав у хвіртку в паркані, яка завжди зачиняється, попросив покликати ОСОБА_11 . На його прохання ОСОБА_9 вийшов, між ними виникла словесна перепалка. Він (свідок) стояв біля хвіртки. ОСОБА_5 поводився агресивно. Усієї розмови не чув. В одній руці в ОСОБА_5 бачив скляну пляшку із тканиною, схожу на «коктейль Молотова», в іншій - пакет і сірники. Бачив, як ОСОБА_27 вибив із-за спини обвинуваченого пляшку. ОСОБА_5 кинув пакет із пляшками до паркана, сказавши, що це їм подарунок. ОСОБА_5 пішов, згодом приїхала поліція. 
Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_26 показав про те, що він чатував на хвіртці, бо двері в паркані на територію ТЦК були зачинені. Він на прохання ОСОБА_5 , який постукав у хвіртку, покликав ОСОБА_11 . Після приходу ОСОБА_10 між останнім і ОСОБА_5 на дорозі почалася суперечка нецензурною лексикою. Обвинувачений обурювався тим, що на його території їздять інші групи ТЦК. Бачив, як ОСОБА_5 тримав пляшку, дістав сірники. Не чув, як він казав про бажання підпалити ТЦК, йому також невідомо, чи хотів він кинути цю пляшку на приміщення. Бачив, як ОСОБА_24 зайшов позаду обвинуваченого, і пляшка впала на дорогу. Згодом кинув до паркана пакет із двома пляшками, повідомивши, що це їм подарунок, і пішов у напрямку центру селища. 
Свідок ОСОБА_28 , батько обвинуваченого, дав показання про те, що дуже здивований подією, що сталася. Того дня син, повернувшись із лісу, куди їздив по гриби, крім грибів привіз якийсь пакет, із чим саме – йому невідомо. ОСОБА_29 був спокійний, адекватний, сказав, що незабаром повернеться. Згодом почув від сусідів про спробу підпалу. У його присутності син ОСОБА_29 ніколи не казав про такий намір. Син має проблеми із психічним здоров`ям. Із виправної колонії в с-щі Маневичі він повернувся із порізами на руках.
У ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_5 показав у лісовому масиві пластмасові ящики із пляшками з речовиною, закриті корками із тканинними ганчірками, які вони з сином ОСОБА_5 знайшли під час збору грибів. Вважає, що ці пляшки залишили жителі селища в лютому 2022 року на початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України.
Таким чином, жоден зі свідків, окрім ОСОБА_23 і ОСОБА_24 у ході додаткового допиту в судовому засіданні 30 липня 2026 року, не вказали, що ОСОБА_5 повідомляв про намір підпалити саме приміщення РТЦК. Свідчення ОСОБА_23 і ОСОБА_24 з огляду на суперечність між показаннями в судових засіданнях та на слідчих експериментах суд до уваги не бере. 
Суд детально дослідив відеозаписи із розміщених на будівлі РТЦК та СП камер спостереження, а також камери навпроти будівлі. 
Так, на відеозаписі у файлі «NVR_ch1_main_20251031130001_20251031131300» з першої секунди відеозапису зафіксовано рух особи, яка на протилежній від приміщення адміністративної будівлі Другого відділу Ковельського РТЦК стороні дороги несе невідомий предмет у руці в напрямку до будівлі РТЦК із вулиці Центральної. На 39 с відеозапису особа, якоє є ОСОБА_5 , підійшла до паркана РТЦК та, рухаючись вздовж нього, на 47 с відеозапису підійшла до хвірки й чекала до 01 хв 05 с, допоки хвіртку не відчинив працівник РТЦК (як установлено у засіданні ОСОБА_26 ). Упродовж чотирьох секунд між ними відбулася розмова, після якої працівник РТЦК зачинив хвіртку, допоміг незнайомій особі вийти на дорогу через відчинену ним хвіртку, декілька секунд перемовився із ОСОБА_5 й на 1 хв 32 с відеозапису знову зачинив хвіртку й зайшов у приміщення. Згодом на 01 хв 55 с відеозапису через хвіртку вийшла невідома особа в цивільному одязі, а за нею через 2 с – особа у військовій формі (як установив суд -працівник РТЦК ОСОБА_23 ), при цьому хвіртку він за собою не зачинив, у подальшому ОСОБА_23 за парканом не видно, однак зафіксовано, що в напрямку до нього звертається ОСОБА_5 . На 2 хв 17 с відеозапису ОСОБА_23 підійшов до особи в цивільному одязі (як установив суд – свідка ОСОБА_7 ), з яким зупинився посередині дороги й щось передав. При цьому ОСОБА_5 залишився стояти недалеко від відчиненої хвірки, однак спиною до неї, а обличчям до ОСОБА_23 і ОСОБА_7 . На 2 хв 33 с ОСОБА_5 із пляшкою в лівій руці наблизився до ОСОБА_23 і ОСОБА_7 , до хвіртки підійшов працівник РТЦК ОСОБА_26 , на відстані перемовився із ОСОБА_23 та на 02 хв 40 с повернувся у приміщення, залишивши хвіртку відчиненою. На 2 хв 50 с ОСОБА_5 дістав щось із сумки, яка висіла в нього через плече. На 3 хв відеозапису ОСОБА_23 схопив ОСОБА_5 за праву руку, в якій останній тримав, як суд установив із показань свідків, коробку з сірниками, й спробував вирвати, однак ОСОБА_5 ухилився. На 3 хв 06 с ОСОБА_23 спробував вирвати з рук сірники вдруге, проте ОСОБА_5 знову ухилився. На 3 хв 13 с ОСОБА_5 приставив сірника до коробки й продовжував говорити у напрямку до ОСОБА_23 , який відійшов на декілька кроків від нього. При цьому ОСОБА_7 перебував біля ОСОБА_5 , щось йому говорив, однак ОСОБА_5 на нього не зважав, продовжував дивитися у напрямку ОСОБА_23 й говорив до нього, ОСОБА_7 стояв збоку біля ОСОБА_5 .. На 3 хв 41 с ОСОБА_7 вирвав із лівої руки ОСОБА_5 коробку із сірниками, ОСОБА_5 одразу ж дістав іншу й попрямував до ОСОБА_23 , між ними став ОСОБА_7 . На 3 хв 39 с ОСОБА_23 через відчинену хвіртку пішов до приміщення РТЦК, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 залишилися біля паркана, розмовляли. На 4 хв 43 с відеозапису до них підійшли працівники РТЦК ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , останній схопив ОСОБА_5 за ліву руку. У подальшому встановлено, що пляшки в руці ОСОБА_5 немає (із-за перешкоди у вигляді паркана установити із цього відеозапису місце знаходження пляшки неможливо). ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_24 , ОСОБА_7 продовжує емоційно звертатися до ОСОБА_23 , наближаючись до нього; ОСОБА_23 теж емоційно відповідає. На 5 хв 35 с ОСОБА_7 залишає їх, іде до автомобіля. На 5 хв 45 с ОСОБА_5 нагнувся вниз, піднявся, продовжив емоційну розмову з ОСОБА_23 у присутності ОСОБА_24 , який на 6 хв 15 с залишив їх, пройшовши до хвіртки, де перебували інші працівники РТЦК. Із 6 хв 30 с до 07 хв 02 с відеозапису ОСОБА_23 розмовляв по телефону, ОСОБА_5 стояв на деякій відстані у напрямку до нього. Після завершення телефонної розмови ОСОБА_23 продовжив емоційне спілкування із ОСОБА_5 до 08 хв відеозапису. На 08 хв 08 с відеозапису ОСОБА_5 пішов від приміщення РТЦК у напрямку вулиці Центральної.
На 54 с відеозапису у файлі «NVR_ch4_main_20251031130002_20251031131300» видно, що ОСОБА_5 із пакетом в лівій руці підійшов до хвіртки РТЦК та СП, постукав, почекав, доки до нього на 1 хв 20 с відеозапису вийшов працівник РТЦК, протягом 3 секунд порозмовляли, працівник РТЦК пішов, через декілька секунд випустив особу в цивільному одязі, ОСОБА_5 знову до нього звернувся, той зачинив хвіртку й пішов у приміщення РТЦК. На 1 хв 58 с ОСОБА_5 вийняв із пакета пляшку, пакет поклав на траву біля паркана. На 2 хв 18 с відеозапису вийшов ОСОБА_23 , який стояв у отворі хвіртки. Між ОСОБА_5 і ОСОБА_23 відбулася розмова, причому, як вбачається, із зміни положення тіл, жестів - емоційна. На 2 хв 38 с ОСОБА_23 пішов до особи в цивільному ( ОСОБА_7 ), з яким посеред дороги розмовляли. При цьому, ОСОБА_5 стояв на тротуарі, поблизу відчиненої хвіртки, де нікого із осіб не було, проте був обернутий спиною до паркана, обличчям до ОСОБА_23 і ОСОБА_7 . На 2 хв 50 с відеозапису ОСОБА_30 наблизився до цих двох осіб, на 3 хв 15 с дістав із сумки коробку із сірниками (як встановив суд із показань свідків), продовжуючи розмову, на 3 хв 22 с наблизився до ОСОБА_23 , останній схопив ОСОБА_5 за праву руку, однак той вирвався, через 8 с знову намагався схопити, але останній ухилився. На 3 хв 38 с ОСОБА_23 відійшов у напрямку приміщення РТЦК, однак на 3 хв 43 с між ним і ОСОБА_5 знову зав`язалася розмова. На 4 хв 05 с ОСОБА_7 забрав у ОСОБА_5 коробку із сірниками, останній дістав із сумки іншу коробку, яку ОСОБА_7 відбрав. На 4 хв 30 с ОСОБА_23 пройшов через хвіртку в напрямку приміщення РТЦК. ОСОБА_5 і ОСОБА_7 продовжили розмову до 5 хв 10 с, при цьому ОСОБА_5 спроб відібрати у ОСОБА_7 сірники не вчиняв. У подальшому на відеозаписі відображені події, які суд дослідив із файлу «NVR_ch1_main_20251031130001_20251031131300». Суд додатково звертає увагу на ті моменти, повноцінно дослідити які через перешкоду у вигляді паркана в попередньому відеозаписі було неможливо. Так, установлено, що після того, як ОСОБА_24 схопив ОСОБА_5 за ліву руку, пляшка впала на землю й розбилася. На 6 хв 53 с відеозапису ОСОБА_5 підняв пакет та після розмови із ОСОБА_23 на 8 хв 52 с кинув його на траву під паркан і пішов. 
Із досліджених судом відеозаписів суд установив, що приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 з усіх сторін огороджене парканом із колючим дротом зверху. ОСОБА_5 пройшов повз паркан приміщення РТЦК і підійшов до хвіртки, де стояв близько 15 с із пакетом у руках. При цьому, будь-кого з осіб поруч не було, жодних дій, спрямованих на те, аби вийняти із пакета пляшки із сумішшю і підпалити їх останній не вчинив. Після його стуку в хвіртку вийшов працівник РТЦК і через декілька секунд повернувся у приміщення, а ОСОБА_5 знову впродовж близько 20 с стояв біля паркана приміщення РТЦК, не вчиняючи жодних дій за відсутносиі будь-кого з осіб, які могли би бути очевидцями цього. Лише коли почув, що до нього виходить ОСОБА_23 , він вийняв із пакета пляшку. Незважаючи на те, що ОСОБА_23 відійшов на деяку відстань від хвіртки, яку залишив відчиненою, оминув ОСОБА_5 та посеред дороги зупинився для розмови із ОСОБА_7 на відстані близько 5 м від обвинуваченого, останній наявною в нього можливістю підпалити пляшку і кинути через відчинену хвіртку не скористався, а навпаки підійшов до ОСОБА_23 і ОСОБА_7 . Віддалення від об`єкта та очікування протягом певного часу, поки ОСОБА_23 розмовляв із ОСОБА_7 , свідчить про те, що обвинувачений не прагнув знищити нерухомість, а шукав особистого контакту, уваги конкретної людини, а саме ОСОБА_23 , який його образив. 
Загалом із досліджених відеозаписів, які об`єктивно відображають подію, що мала місце 31 жовтня 2025 року, не встановлено наміру обвинуваченого проникнути на територію РТЦК, перекинути пляшку через відчинену хвіртку або паркан, зокрема із протилежної сторони приміщення за відсутності зайвих очевидців.
Із відеозапису та показань свідків ОСОБА_23 і ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_5 двічі діставав із сумки, яку перекинув через плече, коробки із сірниками, однак коробки із сірниками відібрав ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_5 опору не чинив, відібрати в ОСОБА_7 вилучені в нього дві коробки із сірниками не намагався, вів себе спокійно. Обвинувачений постійно вступав у розмову із ОСОБА_23 , яка проходила емоційно, чим підтвержуються показання обвинуваченого про образу на останнього та бажання з`ясувати відносини.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №105 від 05.02.26 у ОСОБА_5 виявлялися в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованих йому правопорушень, та на час проведення експертизи ознаки емоційно лабільного розладу особистості в стані нестійкої компенсації. Ступінь змін зі сторони психіки не позбавляла і натепер не позбавляє ОСОБА_5 можливості усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. За станом своєї психіки він схильний до вчинення демонстративних самопошкоджень, які можуть, у виключних випадках, призводити до суїцидальних дій. 
Указаний висновок експерта в сукупності з іншими дослідженими судом доказами додатково свідчить про вчинення 31 жовтня 2025 року біля приміщення РТЦК демонстративних дій, не пов`язаних із умислом на пошкодження приміщення шляхом його підпалу.
За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Положеннями ст. 17 КПК визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її винуватість не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.
Обвинувальний вирок може бути постановлено судом лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом. Тобто дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, що є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Судом установлено, що обвинувачення ОСОБА_5 за ч.3 ст.15 ч. 2 ст. 194 КК України не підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, відтак суд дійшов висновку про недоведеність його винуватості у висунутому йому обвинуваченні поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим останній підлягає виправданню за відсутністю в його діях складу цього кримінального правопорушення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України. 
Однак, враховуючи доведеність винуватості за ч. 2 ст. 345 КК України, суд вирішує питання про призначення ОСОБА_5 покарання.
Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Суд за нормами кримінального закону вправі вибирати у визначених законом межах заходи примусу певного виду і розміру. Така дискреційна функція суду потребує взяття до уваги й оцінки усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави.
При призначенні виду покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є закінченим нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який злочин скоїв у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, за наявності декількох непогашених судимостей, за місцем проживання характеризується незадовільно, в умовах СІЗО отримує медичну допомогу лікаря-психіатра, на спостереженні у лікаря-нарколога не перебуває.
Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання, суд не встановив.
Із урахуванням установлених обставин суд дійшов висновку про можливість перевиховання обвинуваченого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень виключно за умови позбавлення його волі, на строк, вищий зав мінімальний. 
При цьому, враховуючи вчинення злочину у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на 1 р. 7 міс. 17 дн. на підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 09.12.2024, суд на підставі ст. 71 КК України частково приєднує до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироками Ратнівського районного суду Волинської області від 29.12.2020.
До зарахування в строк покарання підлягає період перебування ОСОБА_5 під вартою, який розпочався згідно із протоколом затримання від 31.10.25 із 31 жовтня 2025 року.
Із врахуванням призначеного покарання, особи обвинуваченого, продовження існування ризиків переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на підставі ст. 377 КПК України до вступу вироку в законну силу залишає обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою
Арешт майна, накладений слідчим суддею Ратнівського районного суду Волинської області ухвалою від 05.11.2025, потрібно скасувати.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, та виправдати за недоведеністю наявності в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року за ч.3 ст. 185 КК України, вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, з урахуванням ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 30 червня 2022 року, остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати із дня набрання вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 31 жовтня 2025 року до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід залишити у виді тримання під вартою. 
Речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 (с-ще Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, а саме:
1. рукавички, навушники бездротові «Grabox», жилетку чорного кольору, викрутку, сокиру побутову «Haisstr DIN 5131 6000», - повернути обвинуваченому, у разі відмови від отримання – знищити;
2.шматок леза SK2-0/8 HRS85, уламки скла, речовину білого кольору, скляну ємкість, картонну коробку, ганчір`я, - знищити;
3.медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_6 – залишити в його користуванні.
Арешт майна, накладений слідчим суддею Ратнівського районного суду Волинської області ухвалою від 05.11.2025, скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Волинським апеляційним судом. 
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - з дня отримання копії вироку.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Ратнівського 
районного суду ОСОБА_1