Справа № 439/1601/21    Головуючий у 1 інстанції:  ОСОБА_1  
Провадження № 11-кп/811/564/26   Доповідач:                 ОСОБА_2  

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду:
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 11 травня 2026 року щодо ОСОБА_7 ,- 
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , 
представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_11 
обвинуваченого ОСОБА_7 
захисника обвинуваченого ОСОБА_12 
встановила:
ухвалою Буського районного суду Львівської області від 11 травня 2026 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_12 .
У задоволенні усного клопотання представника потерпілих захисника ОСОБА_10 – відмовлено.
Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 171, ч. 2 ст. 345-1 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження № 12021142160000040 щодо ОСОБА_7 – закрито.
Цивільний позов представника потерпілого в особі директора ПП «ТРК «Нік-ТВ» ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням – залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишено без розгляду.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням – залишено без розгляду.
Вирішено питання з речовими доказами.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати, вважає таку незаконною, оскільки обвинуваченому слід було призначити покарання, а потім застосовувати ст. 49 КК України.
Заслухавши доповідача, виступ потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_8 , який апеляційну скаргу підтримав частково, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 , які апеляційну скаргу заперечили, виступ представника потерпілого - адвоката ОСОБА_11 , який поклався на розсуд суду та просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6  слід задоволити частково, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд зобов`язаний невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а згідно зі ст. 49 КК України особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за наявності передбачених законом умов.
Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).
Так, ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у законі строки, які диференційовані залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Наведене узгоджується з роз`ясненнями, що містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року.
За змістом ст. 49 КК України закінчення строків давності є безумовною та імперативною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності здійснюється в порядку, передбаченому ст. 284 КПК України.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції встановлено, що з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, перебіг таких строків не зупинявся та не переривався, обвинувачений не заперечував проти застосування до нього положень ст. 49 КК України, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що перед застосуванням положень ст. 49 КК України суд повинен був призначити обвинуваченому покарання, є помилковими та ґрунтуються на неправильному розумінні положень кримінального та кримінального процесуального законодавства.
Інститут звільнення особи від кримінальної відповідальності передбачає припинення кримінального провадження без постановлення обвинувального вироку та без призначення покарання. У разі встановлення передбачених законом підстав суд не вирішує питання про призначення покарання, а постановляє ухвалу про звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Призначення покарання є наслідком ухвалення обвинувального вироку, тоді як звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України виключає ухвалення такого вироку, оскільки кримінальне провадження закривається з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують законності та обґрунтованості постановленої ухвали і не містять підстав, які відповідно до вимог ст. 409 КПК України могли б бути підставою для її скасування чи зміни.
Крім того, реалізація судом повноважень щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності не передбачає встановлення вини особи в обвинувальному вироку чи вирішення питання про вид і розмір покарання, оскільки таке рішення є самостійною формою завершення кримінального провадження, прямо передбаченою главою 24 КПК України. Отже, твердження апелянта про необхідність попереднього призначення покарання суперечать правовій природі інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. 
Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 в частині стягнення витрат на правову допомогу не дотримано в повному обсязі, оскільки поза увагою суду першої інстанції залишились заяви про стягнення витрат на правову допомогу ОСОБА_6 та представника ПП «ТРК «Нік-ТВ» ОСОБА_9 .  
У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
ОСОБА_6 та представник ПП «ТРК «Нік-ТВ» ОСОБА_9  звернулись з заявами про стягнення витрат на правову допомогу кожен в розмірі 105 000,00 грн, понесених під час провадження в суді першої інстанції, що підтверджується відповідними розрахунками та актами приймання-виконання робіт (Т.5 а.с.28-62).
Відповідно до висновку про застосування норми права, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17), КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За приписами ч. 3 ст. 124 КПК, якщо, зокрема, суд апеляційної інстанції, не приймаючи рішення про новий судовий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл процесуальних витрат, та згідно з п. 3 ч. 1 ст. 419 цього Кодексу зазначає про це в резолютивній частині ухвали.
За наведених обставин, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 слід задоволити частково, ухвалу Буського районного суду Львівської області від 11 травня 2026 року щодо ОСОБА_7 змінити, стягнути з  ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6  105 000,00 грн витрат на правову допомогу та в користь ПП «ТРК «Нік-ТВ» 105 000,00 грн витрат на правову допомогу. В решті ухвалу залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6  – задоволити частково, ухвалу Буського районного суду Львівської області від 11 травня 2026 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Стягнути з  ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6  105 000,00 грн витрат на правову допомогу.
Стягнути з  ОСОБА_7 в користь ПП «ТРК «Нік-ТВ» 105 000,00 грн витрат на правову допомогу. 
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4