Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/85/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Богданова О. Е. 
Справа № 389/3380/25 Доповідач в колегії апеляційного суду Іванов Д. Л. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2026 року м. Кропивницький
Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., за участю захисника – адвоката Головатюка М.А. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника – адвоката Головатюка М.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2025 року в справі про притягнення:
ОСОБА_1 ,  
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого генеральним директором ТОВ АФ «ХЛІБОДАР», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:
Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним за те, що він будучи генеральним директором ТОВ АФ «ХЛІБОДАР», по вул.Дружби, 46, с.Суботці Кропивницького району району Кіровоградської області, порушив встановлений законом порядок ведення податкового обліку, а саме: п.188.1 ст.188, п.198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст.198, п.120-1.2 ст.120-1, п.246,4, п.246.5 ст.246, п.63.3 ст.63, п.44.6 ст.44, п.п.266,1.1 п.266.1, п.п.266.2.1, 266.2.2 п.266.2, п.п.266.3.1 п.266.3, п.п.266.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП
Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, доведена, оскільки він будучи посадовою особою порушив встановлений законом порядок ведення податкового обліку.
У поданій апеляційній скарзі захисника – адвоката Головатюка М.А. не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів необґрунтованості та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених ст.247 КУпАП. Зазначає, що суд вирішив питання про права і обов`язки без скаржника, позбавив тим самим його надати докази та подати заперечення щодо обставин справи. 
В обґрунтування вимог зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки не є доказами вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, так як до закінчення процедури адміністративного та/або судового оскарження факт порушення порядку ведення податкового обліку не є встановленим, відповідні твердження контролюючого органу, що містяться в акті перевірки відображають лише позицію однієї із сторін спору контролюючого органу, і не можуть бути підставою для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , як посадової особи (генерального директора) ТОВ «АФ ХЛІБОДАР» вини в порушенні встановленого законом порядку ведення податкового обліку, відповідно, не можуть бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. В той же час, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові, встановив факт начебто вчиненого ОСОБА_1 правопорушення на підставі наданого контролюючим органом протоколу про адміністративне правопорушення та витягу з Акту перевірки, в якому контролюючим органом описано «виявлене» порушення. 
Зокрема зазначає, що в силу норм Податкового кодексу України, Акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов' язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню, у зв`язку з чим, він не є доказом, який підтверджує винуватість особи. Проте, контролюючий орган, направляючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , до суду первинних документів на підтвердження вини останнього не надав, а долучив лише витяг з Акту перевірки.
Отже, суд розглядаючи справу в межах тих тверджень про порушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не може самостійно встановлювати обставини, які не ставляться в провину особі, а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, які не доведені належними, достовірними та достатніми доказами, не знайшла свого підтвердження. Саме описання правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом його вчинення без наявності будь-яких доказів його вчинення.
Заслухавши доповідь судді, захисника – адвоката Головатюка М.А. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП не підтверджується доказами.
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, суд першої інстанції послався на матеріали справи, а саме на протокол про адміністративне правопорушення №1848/12/11-28-07-07/32315956 від 12.08.2025; витяг з акту документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 12.08.2025; копію наказу №52-к від 19.03.2003 про призначення ОСОБА_1 на посаду генерального директора ТОВ "АФ" Хлібодар" з 19.03.2003; акт про неможливість вручення та підписання посадовими чи уповноваженими особами ТОВ АФ «ХЛІБОДАР» акта документальної планової виїзної перевірки від 12.08.2025 №12910/11-28-07-07/32315956; копію наказу №835-п від 03.06.2025 про проведення документальної планової перевірки ТОВ АФ «ХЛІБОДАР»; копію повідомлення від 03.06.2025 №346/4/11-28-07-07/32315956 про те, що 30.06.2025 буде проводитись за адресою вул.Дружби, 46, с.Суботці Кропивницького району району Кіровоградської області документальна планова виїзна перевірка; копію наказу №1194-п від 23.07.2025 та №1232-п від 31.07.2025 про продовження терміну проведення документальної планової перевірки ТОВ АФ «ХЛІБОДАР»; копію рекомендованного повідомлення про вручення поштового відправлення наказу та повідомлення, яке було отримано, без деталізації процесуальних документів, які, на думку суду, слугують доказами вчиненого правопорушення.
Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, виходячи із наступного.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена наказом Міністерства фінансів України № 566 від 02.07.2016 року (далі - Інструкція).
Зокрема, відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції, при викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено.
Також до Протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.
Як вже зазначалося вище, у своїй постанові суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 163-1 КУпАП знайшла своє підтвердження в суді та повністю доводиться всіма матеріалами справи.
Між тим, протокол про адміністративне правопорушення №1848/12/11-28-07-07/ НОМЕР_1 від 12.08.2025 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
У зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення фактично продубльовані висновки, до яких дійшла уповноважена особа під час здійснення камеральної перевірки підприємства та яка відображена в акті камеральної перевірки, на які послався суд першої інстанції, як на докази вчинення правопорушення. Дата виявлення правопорушення та відомості щодо дати вчинення адміністративного правопорушення відсутні. Оскільки період перевірки був з 01.01.2019 по 31.12.2024. Не встановлено та не зазначено посадові обов`язки ОСОБА_1 як посадової особи – генеральним директором ТОВ АФ «ХЛІБОДАР», невиконання яких тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст. 163-1 КУпАП.
Камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Зазначена перевірка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).
Відповідно до п.86.1. ст. 86 ПК України, акт перевірки - це документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає результати. Згідно з положень ст. 58 та п.86.8 ст. 86 ПК України, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акту перевірки.
Тобто, акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. При цьому акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.
Висновки, викладені у акті перевірки, є відображенням дій інспекторів та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.
Таким чином, на думку апеляційного суду, акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового Кодексу, акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.
У своїй практиці Верховний Суд уже неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. У силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.
Інші документи надані в якості доказів посадовими особами ДПС, є похідними та лише вказують на процес проведення перевірки та юридного значення для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП не мають.
Отже, єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки. Суд констатує той факт, що у протоколі відсутні посилання на узгоджені податкові повідомлення-рішення.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Диспозицією ч.1 ст. 163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Норма частини 1 статті 163-1 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.
Однак посадові особи ДПС при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 зазначеної норми не дотрималися.
Відповідно до статті 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Тобто при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для нього були визначені.
Суд першої інстанції при розгляді даної адміністративної справи не звернув уваги на недоліки протоколу та передчасно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується у статті 251 КУпАП.
Суд, згідно з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на матеріали адміністративного провадження, єдиними доказами, якими оперують представники ДПС є протокол про адміністративне правопорушення №1848/12/11-28-07-07/32315956 від 12.08.2025 року, копія акту про результати камеральної перевірки №12910/11-28-07-07/32315956 від 12.08.2025 року.
Таким чином, у ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, який складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП та копія акту камеральної перевірки не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 в порушенні вимог Податкового кодексу України та інших нормативних актів, а інші докази у справі відсутні.
Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.
За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова районного суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Головатюка М.А. – задовольнити. 
Постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2025 року, стосовно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду      Д. Л. Іванов