Справа № 466/7546/24      Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І. 
Провадження № 22-ц/811/4048/25     Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 серпня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С. М.,
суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
секретар судового засідання – Федчун Н. С.,
з участю – представника відповідача – адвоката Мушинського Т. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Мушинським Тарасом Богдановичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2025 року, у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2024 року Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі МБСБУ) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на їх користь 131 950 грн 00 коп. майнової шкоди в порядку регресу, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов мотивований тим, що 18 листопада 2021 року на автодорозі М06-Київ-Чоп 586 км с. Розвадів Львівської області по вул. Б. Хмельницького, 190, відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі – ДТП) за участю транспортного засобу марки IVECO, д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який здійснив виїзд за межі проїзної частини на територію автозаправного комплексу (далі – АЗК) «БРСМ-нафта» та допустив зіткнення з майном АЗС. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП. Внаслідок зазначеної ДТП було пошкоджено майно АЗК. Власником пошкодженого майна є товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «Партенс Компані», орендарем – товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «Євро Смарт Пауер». Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП не була застрахована, орендар та власник пошкодженого майна звернулися до МТСБУ з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пунктом 41.4 статті 41 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата та встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна. По справі № 81458 МТСБУ доручило асистуючій компанії товариству з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «СОС Сервіс Україна», проведення оцінки здійснював оцінювач товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «АЙ Експерт»» ОСОБА_2 , яким у звіті № 211126-234751 було визначено, що вартість майнового збитку, завданого власнику пошкодженого майна, становить 488 515 грн 00 коп., з врахуванням ПДВ або 407 096 грн 00 коп., без ПДВ. За виконання експертного дослідження по встановленню розміру відшкодування потерпілій особі, на підставі рахунка № 36 від 05 січня 2022 року та акту надання послуг МТСБУ виплатило ТОВ «СОС Сервіс Україна» 1 950 грн 00 коп., що підтверджується платіжними інструкціями № 934526 від 06 жовтня 2022 року та № 934642 від 11 жовтня 2022 року. Згідно розпорядження Нацкомфінпослуг від 09 квітня 2019 року № 538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що набрало чинності 21 вересня 2019 року, було встановлено страхові суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000 грн 00 коп. на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 260 000 грн 00 коп. на одного потерпілого. Згідно заяви потерпілого про напрям виплати, на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 3/9987 від 18 жовтня 2022 року з довідкою № 1 від 14 жовтня 2022 року, МТСБУ здійснило регламентну виплату на рахунок потерпілої особи в розмірі 130 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 935035 від 19 листопада 2022 року. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на виплату потерпілому страхового відшкодування та витрати на встановлення розміру збитку по справі складають суму в розмірі 131 950 грн 00 коп. Відповідно до пункту 38.2.1 статті 38 Закону №1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано ОСОБА_1 , який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а також відсутня інформація про наявність у відповідача статусу особи, яка згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону № 1961 звільнена від обов`язкового страхування, останній зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 131 950 грн 00 коп. Позивач намагався вирішити даний спір з відповідачем в досудовому порядку, шляхом звернення з листами по даному випадку та щодо сплати боргу, однак такі звернення залишились без реагування і задоволення, в добровільному порядку витрати МТСБУ не компенсовані.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2025 року позов МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 131 950 грн 00 коп. та судовий збір, сплачений при зверненні до суду в розмірі 3 028 грн 00 коп. 
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши у листопаді 2025 року апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2025 року, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не врахував того, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 20 квітня 2023 року у справі № 447/1945/22 за позовом ТОВ «Євро Смарт Пауер» до ОСОБА_4 , стягнуто з останнього як власника транспортного засобу марки IVECO, д.н.з НОМЕР_1 , котрим під час ДТП керував ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Євро Смарт Пауер» як орендаря АЗК «БРСМ-нафта», заподіяну шкоду в розмірі 465 950 грн 00 коп., вартість проведеного експертного дослідження в розмірі 4 999 грн 50 коп. 17 травня 2023 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Євро Смарт Пауер» підписано мирову угоду по справі № 447/1945/22, на виконання якої сторонами підписано акт виконання, згідно з яким ОСОБА_4 на її виконання сплатив ТОВ «Євро Смарт Пауер» 529 474 грн 00 коп. Цим актом сторони засвідчили, що не мають одна до одної жодних майнових претензій за мировою угодою. Наведені докази були подані відповідачем до суду першої інстанції, проте не були належним чином оцінені під час розгляду справи. Тобто, заявлена до стягнення позивачем сума була повністю відшкодована потерпілому (ТОВ «Євро Смарт Пауер») третьою особою – власника транспортного засобу ОСОБА_4 , ще до ухвалення оскарженого рішення. Наведене призвело до повторного стягнення з відповідача заподіяної ним шкоди. Вказує також на порушення судом норм процесуального права, які проявились у незалученні до участі у справі належного відповідача, а також третьої особи – потерпілого.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в ДТП, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.
Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Під потерпілим у значенні цього Закону розуміються юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (пункт 1.3 статті 1 Закону № 1961-IV).
Статтею 6 Закону № 1961-IV визначено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;
Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону;
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанцій виходив з того, що відповідач визнаний винним у спричиненні ДТП, внаслідок якої потерпілому завдана шкода, котра відшкодована йому позивачем у справі.
Проте з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з такого.
Приватноправовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19).
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (частина перша статті 264 ЦПК України).
З матеріалів справи убачається, що ТОВ «Євро Смарт Пауер» 22 листопада 2021 року надало МТСБ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 18 листопада 2021 року.
03 жовтня 2022 року ТОВ «Партенс компані» звернулося до МТСБ із заявою, в якій просило належне страхове відшкодування по страховому випадку, який мав місце 18 листопада 2021 року перерахувати на їхній розрахунковий рахунок.
МТСБ 19 жовтня 2021 року згідно платіжного інструкції № 935035 перерахувало ТОВ «Партенс компані» страхове відшкодування у розмірі 130000 грн 00 коп.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні Миколаївського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа № 447/1945/22 за позовом ТОВ «Євро Смарт Пауер» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки та стягнення упущеної вигоди. 
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 20 квітня 2023 року позов задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євро Смарт Пауер» суму матеріального збитку у розмірі 465950 грн 13 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. Судом вирішено питання розподілу судових витрат.
Аналіз змісту мотивувальної частини цього рішення свідчить, що ТОВ «Євро Смарт Пауер» є орендарем згідно договору оренди № 26/05-21, укладеного 26 травня 2021 року з ТОВ «Партенс компані» об`єкта нерухомого майна - автозаправний комплекс (АЗК), до складу якого входить автозаправна станція МПП МАРС з операторською та магазином літ. Б-1, загальною площею 52,6 кв. м, резервуари для зберігання палива 5 шт., автогазозаправного пункту літ. В-2 (газова ПРК та газового резервуару); паливо-роздавальних колонок (ПРК) 4 шт.; навіс для паливо-роздавальних колонок під паливо та дизельне пальне літ. В, вимощення, цінове табло (стела), експлуатаційне обладнання, що знаходиться за адресою: вул. Б. Хмельницького, 190, с. Розвадів, Львівська область. Предмет оренди зазнав пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась 18 листопада 2021 року за участю транспортного засобу марки IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Судом також встановлено, що власником згаданого транспортного засобу, на момент ДТП був ОСОБА_4 .
У матеріалах справи, яка переглядається наявні мирова угода по цивільній справі № 447/1945/22, а також акт виконання мирової угоди, на підставі яких можна зробити висновок, що ОСОБА_4 повністю виконані свої зобов`язання за мировою угодою, а саме, сплачено суму в розмірі 529 474 грн 00 коп., шляхом перерахування коштів на рахунок стягувача (ТОВ Євро Смарт Пауер»).
Аналіз змісту оприлюдненої в ЄДРСР ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 29 квітня 2024 року по справі № 447/1945/22 свідчить, що скасовуючи заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 02 лютого 2023 року у цивільній справі № 447/1945/22, суд виходив не тільки з того, що рішення, ухвалене у даній справі 20 квітня 2023 року набрало законної сили, а також з того, що згідно поданого клопотання адвоката Монастиренка О. Ю. в інтересах ТОВ «Євро Смарт Пауер» таке виконано.
Тобто, має місце повне відшкодування завданої потерпілому - ТОВ «Євро Смарт Пауер», як орендарю майна, пошкодженого під час ДТП, шкоди безпосередньо власником джерела підвищеної небезпеки ( ОСОБА_4 ), під час експлуатації якого і була заподіяна така шкода.
Поряд з цим має місце подвійне відшкодування шкоди, оскільки МТСБ відшкодована ця сама шкода не ТОВ «Євро Смарт Пауер» (орендарю), який звертався до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а ТОВ «Партенс компані» як орендодавцю пошкодженого майна.
Про наведенні обставини відповідач по справі повідомляв суду, проте вони залишились поза його увагою та належною оцінкою. 
За таких обставин, місцевий суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, адже припинилося деліктне зобов`язання заподіювача шкоди (власника джерела підвищеної небезпеки) у зв`язку з його належним виконанням, а саме відшкодуванням такої шкоди, тому не може бути покладена відповідальність за її відшкодування на особу, яка безпосередньо керувала таким джерелом підвищеної небезпеки.
Тобто, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду.
У той час, враховуючи, що в задоволенні позову належить відмовити за безпідставністю такого, колегія суддів не убачає підстав для аналізу доводів апеляційної скарги щодо неналежного відповідача у справі.
Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.
За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
Оскільки доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення суду ухвалено без додержання норм матеріального права та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, з МТСБ на користь особи, яка подала апеляційну скаргу підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 542 грн 00 коп.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2025 року скасувати, ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 4 542 грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий        С. М. Копняк

Судді:         С. М. Бойко

А. В. Ніткевич