КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 357/17633/24
провадження № 22-ц/824/896/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Порхун Олесі Павлівни на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2025 року в складі судді Ярмоли О. Я.,
установив:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 10 березня 2023 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який укладено вдруге. У них народилось двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
12 серпня 2022 року він вступив до лав Збройних Сил України. У листопаді 2022 року він отримав травму під час бойових дій в Донецькій області та був переведений до резервного батальйону НОМЕР_1 бригади. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 їх син ОСОБА_3 загинув під час захисту Батьківщини.
З листопада 2022 року вони з ОСОБА_2 почали жити разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, що належав відповідачу. ОСОБА_2 в період їх спільного проживання не працювала, доходів не отримувала. Він сплачував за комунальні послуги, забезпечував всі необхідні потреби сина та дружини, яка на той час хворіла. В різний період часу перерахував на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 235 149,20 грн. Ним сплачувались кошти за спожиті комунальні послуги, оплату інтернету, поповнення мобільного зв`язку. 
В період подружнього життя ними було придбано меблі, автомобіль Renault Megane, який зареєстровано на сина ОСОБА_5 .
03 травня 2024 року на ім`я відповідача було укладено договір купівлі-продажу №6575/24/006039 на придбання транспортного засобу ТESLA MODEL 3, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 . Вартість автомобіля на день придбання становила 23 500 доларів США.
Після 05 травня 2024 року вони з відповідачем знову припинили шлюбні відносини. 
Оскільки усе майно після розірвання відносин залишилось у користуванні відповідача, він намагався вирішити питання щодо його поділу, проте остання відмовляється від сплати грошової компенсації частини, оскільки вважає все майно своєю особистою власністю. 
З огляду на викладене, позивач просив визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : 
телевізор TCL вартістю 41 599 грн; 
холодильник SAMSUNG RB38A6B6212|UA вартістю 29 601 грн; 
вбудовану духовку Gorenje BOS6737E13WG вартістю 17 099,90 грн; 
інтерактивне телебачення (передплата MEGOGO) вартістю 1 188 грн; 
вбудовану поверхню GORENJE GTW 642 SYW вартістю 12 729,80 грн;
перфоратор бочковий DNIPRO-M ВН-20 вартістю 3 699 грн;
мастило для редукторів з молібденом DNIPRO-M для перфораторів вартістю 159 грн;
зубило DNIPRO-M вартістю 137 грн; 
мастило для хвостовиків оснащення DNIPRO-M вартістю 99 грн; 
засоби освітлення (три люстри) вартістю 40 200 грн; 
котел та трубу вартістю 38 000 грн. 
транспортний засіб ТESLA MODEL 3, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , оціночною вартістю 825 780 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини спільного сумісного майна в сумі 518 645, 85 грн. 
Стягнути сплачений позивачем судовий збір з відповідача.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано спільним майном подружжя транспортний засіб «TESLA MODEL 3» номер шасі НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , що зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 6575/24/006039 від 03.05.2024 та договору комісії № 6575/24/006028 від 01.05.2024.
В порядку поділу спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу «TESLA MODEL 3», номер шасі НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 .
В решті позову відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4 128,90 грн.
24.04.2025 представник ОСОБА_2 - адвокат Порхун О. П. засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2025 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача судові витрати.
Вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Визнаючи спільним сумісним майном транспортний засіб «TESLA MODEL 3», суд не врахував надані відповідачкою докази придбання цього автомобіля за її особисті кошти, які отримала як одноразову допомогу після загибелі її сина, військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 захищаючи Батьківщину. 
На підтвердження вказаної обставини відповідач надала банківську виписку з її банківського рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.04.2024 -03.03.2025.
Коли сторони вирішили розлучитись, ОСОБА_2 двома платежами 08.04.2024 та 01.05.2024 перерахувала на банківську картку позивача 800 100 грн, що підтверджується банківською випискою з АТ КБ «ПриватБанк».
Позивач визнав, що вони припинили проживати як сім`я на початку травня 2024 року.
Таким чином, відповідачка підтвердила належними доказами, що автомобіль придбаний за її особисті кошти, а також те, що вона сплатила позивачу 800 100 грн, тому у неї відсутні будь-які зобов`язання перед ним.
25.05.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Вдовика О. М. через систему «Електронний суд» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 26 березня 2025 року залишити без змін.
Посилається на те, що кошти в сумі 800 100 грн дійсно були перераховані позивачу, але не за спірний автомобіль, а тому що він особисто подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_5 про відмову в отриманні одноразової грошової допомоги, що виплачується в зв`язку з загибеллю їх спільного сина. 
Під час придбання автомобіля на ім`я відповідача позивач особисто був присутній з нею у Територіальному сервісному центрі, саме він керував автомобілем після його придбання, коли їхали додому.
Вважає, що відповідач не довела, що автомобіль є її особистою приватною власністю та придбаний лише за її особисті кошти та для особистого користування, не в інтересах сім`ї, до якої на той час належав позивач. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Порхун О. П. підтримала подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Вдовика О. М. просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та додатково наданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 березня 2023 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 син сторін - ОСОБА_3 загинув під час захисту Батьківщини.
16.11.2023 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 направлено документи на розгляд та прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 , у зв`язку з втратою годувальника, солдата ОСОБА_3 , 2001 року народження, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захисту Батьківщини матері загиблого ОСОБА_2 . Батько подав нотаріальну заяву про відмову в отриманні ОГД. Інших членів родини не має (а.с.109). 
08.04.2024 ОСОБА_2 перерахувала на карту ПриватБанк ОСОБА_1 500 050 грн, а 01.05.2024 - 300 050 грн (а.с.108).
03.05.2024, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, на ім`я відповідача ОСОБА_2 було придбано транспортний засіб TESLA MODEL 3, 2019 року випуску, потужність двигуна 190 кВт, номер шасі НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , на підставі договору купівлі-продажу №6575/24/006039 від 03.05.2024 та договору комісії №6575/24/1/006028 від 01.05.2024, укладених у суб`єкта господарювання ПП «Автотрейдінг-Волинь».
Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року ( справа №357/10094/24) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Ухвалюючи рішення про визнання спільним майном подружжя транспортного засобу «TESLA MODEL 3» номер шасі НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , та про визнання за позивачем в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 його частину, суд першої інстанції виходив з того, що вказане майно було придбано під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу в рівних частках. Реєстрація прав на автомобіль лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідач не спростувала презумпцію набуття вказаного майна у спільну сумісну власність. Заперечення останньої про те, що автомобіль було придбано нею за рахунок особистих коштів суд оцінив критично. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
У справі, яка переглядається апеляційним судом, спір стосується майна, набутого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час їх перебування у шлюбі. Позивач звернувся до суду з відповідними позовом про поділ спільного майна подружжя.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання впорядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину транспортного засобу «TESLA MODEL 3», номер шасі НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 .
Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року в справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18), від 22 вересня 2020 року в справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно з законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
ОСОБА_2 посилалася на те, що спірний автомобіль хоча й був придбаний у період шлюбу з ОСОБА_1 , проте за її особисті кошти, тому на вказаний автомобіль, на її думку, не поширюється рижим спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частин першої, другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Суд першої інстанції, надавши позовним вимогам та наявним у справі доказам, вірно встановив обсяг спільного сумісного майна подружжя і вирішив спір відповідно до заявлених вимог.
Вирішуючи питання про поділ автомобіля, суд вірно виходив з того, що останній було придбано сторонами за час шлюбу, за спільні кошти подружжя, а тому він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
ОСОБА_2 в силу вимог процесуального закону не спростувала презумпцію спільності права власності подружжя на вказане рухоме майно.
Надана на підтвердження вказаної обставини виписка по рахунку ОСОБА_2 з АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.04.2024 -03.02.2025 свідчить лише про рух кошті по рахунку та зарахування на її рахунок 25.04.2024 (на момент набуття у власність автомобіля) 300 000 грн (допомога Постанова КМУ від 28.02.2022 року №168) (а.с. 105,106). 
Вказаний доказ не є достатнім для спростування презумпції спільності майна подружжя. 
ОСОБА_2 не надала належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що спірне майно придбано нею за особисті грошові кошти, вона не спростувала презумпцію спільності майна подружжя. Вказане є її процесуальним обов`язком. Суду заборонено ухвалювати рішення на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Зважаючи на те, що відповідачка не спростувала презумпцію спільності права власності подружжя на вищевказане рухоме майно, яке набуто сторонами за час шлюбу, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що останнє підлягає поділу між сторонами у рівних частках.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання транспортного засобу спільним майном подружжя. 
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Приватноправовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
У справі, що переглядається, суд першої інстанції не врахував, що позовна вимога про визнання автомобіля спільним майном не є вимогою, яка забезпечує ефективний захист прав у справах про поділ майна, а лише підставою для вирішення такої справи. Метою позивача є поділ спільного сумісного майна, набутого за час шлюбу. Тому зазначена позовна вимога не є належним способом захисту в цій справі.
Враховуючи наведене, позовна вимога про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя задоволенню не підлягає через неефективність обраного способу захисту, у зв`язку з чим судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.
В решті задоволених позовних вимог суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 353, 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Порхун Олесі Павлівни задовольнити частково.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2025 року в частині визнання транспортного засобу «TESLA MODEL 3» номер шасі НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , спільним майном подружжя скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги.
В решті судове рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 24.07.2026.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук