Справа № 392/1211/26 
Провадження № 2/392/1484/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
23 липня 2026 року          м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., за участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Обґрунтування позову.
Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» – адвокат Усенко М. І. звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 28432-01/2025 від 13 січня 2025 року в загальному розмірі 27 188,96 грн, а також судові витрати: судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 13 січня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 28432-01/2025, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 12 000,00 грн строком на 120 днів (із кінцевою датою повернення 12 травня 2025 року) зі стандартною процентною ставкою 0,90 % на добу від залишку заборгованості.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання належним чином та перерахував суму кредиту на картковий рахунок відповідача. Проте відповідач узятих на себе договірних обов`язків щодо своєчасного повернення коштів та сплати відсотків належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.
19 червня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 19062025, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором.
Станом на дату звернення до суду загальний розмір заборгованості відповідача становить 27 188,96 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту — 11 824,00 грн; заборгованість за відсотками — 9 577,80 грн; заборгованість за штрафом — 5 787,16 грн; заборгованість за комісією — 0,00 грн.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви ( клопотання) учасників справи.
Відповідач відзив на позов не подав.
Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). 
22 червня 2026 року та 22 липня 2026 року представник позивача подав на адресу суду заяву, відповідно якої просив розглянути справу без участі представника товариства, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Рух справи.
До Маловисківського районного суду Кіровоградської області 28 травня 2026 року, надійшла вказана позовна заява.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 травня 2026 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Кратка Д.М.
Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився.
Відповідач  ОСОБА_1  у судові засідання призначені на 25 червня 2026 року, 23 липня 2026 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в розумінні положень пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, що підтверджується повернутими на адресу суду конвертами. Крім того, повідомлялася шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання, при чому з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від неї не надходили, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні, надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує представник позивача.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина 2 статті 247 ЦПК України).
Встановлені судом фактичні обставини справи, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
13 січня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 28432-01/2025 в електронній формі. 
Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 12 000,00 грн на споживчі потреби строком на 120 днів (дата повернення кредиту — 12 травня 2025 року), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,90 % на день.
Укладення договору відбулося з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про споживче кредитування». Перед підписанням договору відповідач ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту та заповнила Заявку-анкету. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора (Y477), надісланого 13 січня 2025 року о 20:29:45 на верифікований номер телефону позичальника ( НОМЕР_1 ), що прирівнюється до власноручного підпису відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
На виконання умов кредитного договору ТОВ «Стар Файненс Груп» через платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (iPay.ua) 13 січня 2025 року о 20:35:02 перерахувало суму кредиту в розмірі 12 000,00 грн на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 (транзакція № 623441761, код авторизації № 523054), що підтверджується листом-повідомленням платіжного сервісу вих. № 3426_260217121033 від 17.02.2026 року.
Згідно з наданою на виконання ухвали суду інформацією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (вих. № БТ/Е-26029 від 17 червня 2026 року та № БТ/Е-23975 від 06 червня 2026 року), платіжна картка № 4441111067579262 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), і на картковий рахунок у період з 13.01.2025 по 18.01.2025 року було зараховано платіж у сумі 12 000,00 грн. Отже, факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 12 000,00 грн повністю підтверджено належними та допустимими доказами.
19 червня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) укладено Договір факторингу № 19062025, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 28432-01/2025 від 13 січня 2025 року перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (Витяг із Реєстру боржників та Акт приймання-передачі від 19 червня 2025 року). Оплата за відступлені права вимоги здійснена позивачем згідно з платіжною інструкцією № 11887 від 19 червня 2025 року.
11 травня 2026 року позивач надіслав на адресу відповідача досудову вимогу (вих. № 24493674) про сплату заборгованості, проте борг сплачений не був.
Згідно з наданими розрахунками станом на день звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 становить 27 188,96 грн, у тому числі: 11 824,00 грн — тіло кредиту, 9 577,80 грн — проценти за користування кредитом, 5 787,16 грн — штраф за порушення строків оплати (відповідно до п. 5.3 Договору).
Застосовані норми права та мотиви суду.
Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів у справі встановив факти, обставини та правовідносини.
Згідно статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 вищевказаного Закону, - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до частини 3, 4, 6 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналіз наведених норм Закону України «Про електронну комерцію» свідчить, що електронний договір може бути укладений шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, якщо сторони погодили такий спосіб його укладення. Такий договір прирівнюється до письмової форми та породжує для сторін відповідні цивільні права та обов`язки.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що укладення договору про надання фінансового кредиту № 28432-01/2025 від 13 січня 2025 року відбулося в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора Y477, надісланого 13 січня 2025 року о 20:29:45 на номер мобільного телефону, зазначений позичальником під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач пройшов процедуру ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, ознайомився з умовами кредитування, паспортом споживчого кредиту та текстом договору, після чого здійснив дії, передбачені інформаційною системою для його укладення, у тому числі використав одноразовий ідентифікатор.
За таких обставин суд дійшов висновку, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, а електронний правочин був укладений у порядку, передбаченому статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
При цьому суд враховує, що належність електронного правочину відповідачу підтверджується не лише фактом використання одноразового ідентифікатора, а сукупністю електронних доказів, зокрема даними про ідентифікацію позичальника, направлення одноразового ідентифікатора, укладення договору та подальше перерахування кредитних коштів на платіжну картку, емітовану на ім`я відповідача.
На підставі вищевикладеного з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 28432-01/2025 від 13 січня 2025 року в електронній формі, умови якого первісним кредитором були виконані у повному обсязі шляхом перерахування коштів. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернула.
Крім того, відповідно до статей 512, 1077 Цивільного кодексу України, на підставі Договору факторингу № 19062025 від 19 червня 2025 року право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У частині 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Нараховані проценти є складовою загальної вартості кредиту та враховуються при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника. Зазначене повністю узгоджується з положеннями Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності на час укладення між сторонами кредитного договору.
Тому суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості ОСОБА_1 за кредитом у розмірі 11 824,00 гривень перед ТОВ «Стар Файненс Груп», право вимоги до якого набуто ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», а також з розміром процентів за користування кредитними коштами в сумі 9 577,80 грн.
Наданий позивачем розрахунок є деталізованим, відповідачем не спростований, доказів його неправильності суду не надано, тому суд приймає його як належний та допустимий доказ розміру заборгованості.
Стосовно стягнення з відповідача 5 787,16 грн заборгованості за штрафом суд зазначає, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тому суд відмовляє в задоволенні позову у частині стягнення 5 787,16 грн заборгованості за штрафом, оскільки позивач мав її списати в силу зазначеного припису закону.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 28432-01/2025 від 13 січня 2025 року у загальному розмірі 21 401,80 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту — 11 824,00 грн; заборгованості за процентами — 9 577,80 грн. У частині стягнення 5 787,16 грн заборгованості за штрафом слід відмовити.
Крім того, позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн у відповідності до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 610-612, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, статтями 141, 223, 259, 263-265, 280 - 282, 284 ЦПК України,
ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 28432-01/2025 від 13 січня 2025 року в загальному розмірі 21 401 (двадцять одна тисяча чотириста одна) гривня 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
В задоволені іншої частини позовних вимог – відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, м. Львів, код ЄДРПОУ 35234236;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя         Д.М. Кратко