Справа № 288/311/26 
Провадження № 2/288/472/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року селище Попільня 
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючого судді - Зайченко Є. О., 
з участю секретаря судових засідань - Корнієнко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
22 березня 2025 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО ФІН" та ОСОБА_1 укладено Договір №74254910.
12 лютого 2026 року було укладено договір №12-02/26 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕКО ФІН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №74254910.
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до
Відповідача за договором №74254910.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті
процентів за користування кредитом за Договором №74254910 від 22 березня 2025 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до
розрахунку заборгованості, становить 17190.00 гривень, з яких:
- Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4500.00 гривень;
- Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -
12420.00 гривень;
- Заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з
моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 270.00 гривень;
- Заборгованість за пенею та/або штрафами - 00.00 гривень;
- Заборгованість за комісіями - 00.00 гривень;
- Інфляційні збитки - 00.00 гривень;
- Нараховані 3% річних -00.00 гривень.
Позивач просить стягнути з боржника, яким є ОСОБА_1 , заборгованість за Договором №74254910 від 22 березня 2025 року у розмірі 17190.00 гривень.
Стягнути з боржника ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2662.40 гривень.
Стягнути з боржника ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000.00 гривень.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, відносно заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до Судового виклику №288/311/26/10476/26 Вих. від 01 червня 2026 року, розміщеного на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, Відповідач -  ОСОБА_1 був повідомлений про судові засідання.

Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. 
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно зі статтями 274-279 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Згідно з Заявою-Анкетою клієнта (заявника/позичальника), сформованою 22 березня 2025 року за допомогою програмного забезпечення Інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) ТОВ «ЕКО ФІН», ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт/документ № НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) звернувся до товариства з метою отримання споживчого кредиту. Відповідно до змісту вказаної Заяви-Анкети, позичальник зафіксував свої контактні дані (номер телефону: НОМЕР_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2), відомості про працевлаштування у ТОВ «Нова пошта» на посаді водія із середньомісячним доходом у розмірі 35000.00 гривень. ОСОБА_1 підтвердив свою платоспроможність, надав згоду на обробку персональних даних і перевірку кредитної історії, а також засвідчив отримання всієї визначеної законом договірної та довідкової інформації шляхом введення одноразового ідентифікатора Zjc1NzFh 22 березня 2025 року о 09.11.39. /а.с.38-41/
Згідно з Кредитним договором №74254910 від 22 березня 2025 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» (правова торгова марка «CashtanCredit») та ОСОБА_1 , позичальник отримав кредит (фінансовий кредит) у розмірі 4500.00 гривень. Відповідно до умов вказаного Договору, строк кредитування встановлювався тривалістю 365 календарних днів із кінцевим строком повернення до 21 березня 2026 включно, а базова відсоткова ставка за користування грошовими коштами визначена в розмірі 365% річних, що еквівалентно 1% від суми кредиту за кожен день користування. /а.с.60-83/
Згідно з Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, які є невід`ємними додатками до Договору, позичальника у встановленому законом порядку було ознайомлено з реальними відсотковими ставками, графіком платежів та сукупною вартістю фінансової послуги. /а.с.12-32/
Згідно з Заявою про пролонгацію від 04 квітня 2025 року, у день завершення початкового пільгового періоду позичальник ОСОБА_1 , у зв`язку з виникненням тимчасових фінансових труднощів, звернувся до Кредитодавця з клопотанням пролонгувати дисконтний період користування кредитними коштами з 05.04.2025 до 18.04.2025 включно. Вказана заявка була підтверджена введенням одноразового електронного ідентифікатора MTQ2NjEw 04.04.2025 року о 18.23.27./а.с.153/
Відповідно до Додаткового договору про пролонгацію № 1/74254910 від 04 квітня 2025 року та Графіку розрахунків, сторони узгодили внести зміни до пунктів 2.4, 2.5 та 2.8 первісного Договору, встановивши, що дисконтний період складає 28 днів та завершується 18.04.2025 року, а поточний період становить 337 днів. Згідно з пунктом 2 цієї угоди, позичальник взяв на себе зобов`язання сплатити суму нарахованих відсотків у розмірі 630.00 гривень. /а.с.154-170/
Згідно з Заявою про пролонгацію від 24 квітня 2025 року, позичальник ОСОБА_1 повторно ініціював процедуру продовження пільгових умов з 25.04.2025 до 08.05.2025 включно, підтвердивши намір введенням одноразового ідентифікатора М2M3MmQw о 12.24.11. /а.с.172/
Відповідно до Додаткового договору про пролонгацію №2/74254910 від 24 квітня 2025 року та Графіку розрахунків, укладеного в електронній формі, сторони продовжили дисконтний період до 48 днів із завершенням 08.05.2025, а позичальник зобов`язався сплатити суму нарахованих відсотків у розмірі 150.00 гривень не пізніше наступного календарного дня. /а.с.173-188/
Згідно з Заявою про пролонгацію від 12 травня 2025 року, ОСОБА_1 у зв`язку з фінансовими труднощами просив поновити дисконтний період з 13.05.2025 до 26.05.2025 включно, підписавши заявку одноразовим ідентифікатором MDI4Mјсх о 18.41.23. /а.с.221/
Відповідно до Додаткового договору про пролонгацію № 3/74254910 від 12 травня 2025 року та Графіку розрахунків, сторони остаточно визначили, що дисконтний період складає 66 днів і завершується 26.05.2025 року, а поточний строк кредитування змінюється на 299 днів. Згідно з пунктом 2 вказаної угоди, обов`язковою умовою активації продовження була сплата нарахованих відсотків у розмірі 810.00 гривень. /а.с.222-239/
Відповідно до Договору №12-02/26 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеного 12 лютого 2026 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371), право вимоги за Кредитним договором № 74254910 від 22 березня 2025 року перейшло до нового кредитора. /а.с.94-98/
Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 12 лютого 2026 року до Договору відступлення, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло статусу повного правонаступника щодо стягнення з ОСОБА_1 суми основного боргу (тіла кредиту), нарахованих відсотків, а також отримало право здійснювати подальше нарахування плати за користування грошовими коштами. /а.с.106/
Згідно з Реєстром боржників Додатком № 1 до Договору № 12-02/26 про відступлення прав вимоги від 12 лютого 2026 року, який міститься в матеріалах справи, ТОВ «ЕКО ФІН» передало, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» прийняло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 74254910 від 22 березня 2025 року. Відповідно до змісту вказаного Реєстру боржників, сторонами Договору відступлення було чітко ідентифіковано особу відповідача - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , параметри кредитного зобов`язання та зафіксовано точний розмір відступленої грошової вимоги станом на 12 лютого 2026 року, який складався з основного боргу (тіла кредиту) в розмірі 4500.00 гривень та нарахованих первісним кредитором відсотків у розмірі 12420.00 гривень. /а.с.128/
Згідно з Розрахунком заборгованості, наданим позивачем станом на 23 лютого 2026 року, загальна сума до стягнення становить 17190.00 гривень, з яких: 4500.00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 12690.00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідно до деталізації вказаного розрахунку, сума відсотків у розмірі 12420.00 гривень була накопичена за період до моменту відступлення права вимоги, а сума у розмірі 270.00 гривень нарахована ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за період з 13.02.2026 по 18.02.2026 включно. /а.с.93/
Відповідно до Вимоги про дострокове погашення заборгованості за Вих. № 16486622 від 19 лютого 2026 року, направленої на адресу позичальника ОСОБА_1 , новий кредитор у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань понад один місяць заявив про реалізацію свого права вимагати повернення всієї суми кредиту та нарахованих відсотків у повному обсязі на вказані у Вимозі банківські реквізити. /а.с.84-86/
Мотиви та застосовані норми права.
Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 
Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом Украiни «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реестрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реестрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн».
Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договори містять електронний підпис одноразовим ідентифікатором.
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Відповідно до п.7 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Стаття 1050 ЦК України зазначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, дослідивши матеріали справи та доводи сторін, суд вважає доведеним, що виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами за кредитними договорами, а у Відповідача наявний обов`язок щодо їх виконання. Усі вказані документи містять підпис представника банку та підпис відповідача.
Суд зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що відповідач отримав кредит за договором, проте не виконував взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув.
Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості, то у позивача є право вимагати повернення суми заборгованості за кредитом в судовому порядку відповідно до ст. 1050 ЦК України, оскільки відповідачем не було здійснено жодних платежів на погашення кредиту.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладених договорів не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості. Позивачем суду надано достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, а відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача викладені ним в позовній заяві. 
Враховуючи викладене вище суд вважає, що заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають повному задоволенню у розмірі 17190.00 гривень.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, провадження № 61-1970св21, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20, провадження № 61-7641св21.
Відповідно до Договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги, укладеного 02 липня 2024 року в місті Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Клієнт) доручило, а Адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (Адвокатське об`єднання) прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. /а.с.137-141/
Відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги №205 від 13 лютого 2026 року, яка є невід`ємним додатком до базового Договору, Сторони погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з відповідача - ОСОБА_1 за Кредитним договором №74254910 від 22 березня 2025 року. Згідно з визначеною у Заявці №205 калькуляцією, Сторонами чітко зафіксовано такі види правової допомоги, часові межі та їх вартість: - Надання усної консультації тривалістю 2 години із розрахунку - 1500.00 гривень за одну годину, загальною вартістю - 3000.00 гривень; - Складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду тривалістю 2 години із розрахунку - 3000.00 гривень за одну годину, загальною вартістю - 6000.00 гривень. /а.с.150/
Відповідно до Витягу з Акту № 28 про надання юридичної допомоги від 23 лютого 2026 року, укладеного у місті Києві, уповноважені представники сторін (директор ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Сердійчук Я.Я. та Керуючий партнер АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» Бурдюг Т.В.) засвідчили факт фактичного виконання та передачі вищевказаних правових послуг. /а.с.151/
Дотримуючись принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною з огляду на складність та фактичний розгляд справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи №873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспіввісною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 9000.00 гривень є не співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом, обсягом та часом послуг у суді (розгляд даної справи здійснювався за відсутності представника позивача), не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат від попередньо заявленої суми та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000.00 гривень.
Частиною першою статті 76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 2662.40 гривень. /а.с.193/
Керуючись статтями 1, 3, 12, 207, 509, 525-527, 530, 598-599, 610 - 612, 615, 625, 626, 629, 633, 634, 638, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 130, 133, 141, 211, 223, 258, 259, 263-265, 274-279, 280 -283, 352, 354, 355 ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -  задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (місцезнаходження: (м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, код ЄДРПОУ: 42640371) заборгованість за Кредитним договором №74254910 від 22 березня 2025 року в розмірі 17190.00 гривень, а саме: 
- заборгованість за тілом кредиту - 4500.00 гривень; 
- заборгованість за відсотками - 12420.00 гривень;
- заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 270.00 гривень.
Стягнути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (місцезнаходження: (м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, код ЄДРПОУ: 42640371) сплачений судовий збір у розмірі 2662.40 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 3000.00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського
районного суду     Є. О. Зайченко