Справа № 148/1725/26 
Провадження №2/148/1458/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області 
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
встановив:
В червні 2026 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 19.05.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1615860 про надання споживчого кредиту. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 7000 грн.; строк кредиту 364 дні, стандартна процентна ставка 1,50 % в день, знижена процентна ставка 1, 425 % в день. Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Н159».
ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . 
13.08.2025 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 01.02-30/25, відповідно до умов якого Первісний Кредитор відступає (передає) Новому Кредитору Права вимоги, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за кредитними договорвами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Прав вимог грошові коштиу сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим Договором.
Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1615860 складає 48720 грн. 
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором № 1615860 від 19.05.2024 становить 48720 грн., з яких: заборгованість по тілу - 7000 грн.; заборгованість по відсотках – 38220 грн.; пеня - 3500 грн.
В зв`язку з даними обставинами ТОВ "СВЕА ФІНАНС" звернулося до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та судові витрати.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До позовної заяви нею додано клопотання, в якому вона просить розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, про причину своєї неявки суд не повідомив, з заявою про відкладення судового засідання не звертався, у встановлений судом строк відзив не подав.
У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору.
У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 19.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» з заявою-анкетою про надання кредиту, яка підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н159, про що свідчить її копія (а.с. 10 зв.бік).
Також ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н159 підписано інформаційне повідомлення споживача, про що свідчить її копія (а.с. 11).
ОСОБА_1 був ідентифікований згідно Інформації, отриманої з центрального вузла Системи BankID НБУ (а.с. 11 зв.бік). 
Судом також встановлено, що 19.05.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1615860, про що свідчить його копія (а.с. 7-9). Договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н159.
Згідно п. 1.1. Розділу 1 даного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході/протягом періоду обслуговування в товаристві.
Згідно п.1.3. Розділу 1 даного договору сума кредиту складає – 7000 грн., п.1.4. Розділу 1 строк кредиту – 364 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 26 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до договору.
Відповідно до п.п.1.5.1., 1.5.2. стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4., знижена процентна ставка 1,425 %.
Відповідно до п. 3.1 Договору Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.
Згідно п. 1.8.1 розділу 1 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 38220 грн.
Відповідно до п.п. 2.1. розділу 2 Кредитного договору кошти кредиту надаються ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .
Вказаний Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, його зареєстроване місце проживання, номер картки платника податків, адресу електронної пошти, номера телефонів, контактні дані третьої особи. Також в даному кредитному договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору.
Згідно додатку №1 до вказаного вище договору сторони узгодили таблицю загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором, яка підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н159 (а.с. 9).
Відповідно до копії паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 9 зв.бік-10), відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, реальної процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, загальна вартість кредиту, про що свідчить його розпис на зазначеному вище паспорті споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та графіку платежів до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом накладення електронного підпису А886 19.05.2024.
З копії листа ТОВ «Пейтек Україна» від 19.08.2025 №20250819-1635 слідує, що відповідно до укладеного між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку ТОВ «Пейтек Україна» успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 19.05.2024 на суму 7000 грн., Session ID - 024688207497, призначення платежу: зарахування на картку НОМЕР_3 (а.с. 22 зв.бік).
Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, які вказані у Договорі № 1615860 від 19.05.2024 в пункті 2.1.
Отже, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 7000 грн. 
Натомість, доказів того, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у визначений строк виконав належним чином, матеріали справи не містять.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1615860 від 19.05.2024, станом на 15.07.2025, сформованим ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», судом встановлено, що загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 48720 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредитом, 38220 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3500 грн. – заборгованість за штрафом (а.с. 19 зв.бік-22).
13.08.2025 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено Договір факторингу №01.02-30/25, про що свідчить його копія (а.с. 23-25).
Згідно п. 2.1. Договору факторингу у відповідності до умов цього Договору, Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки, встановлені цим Договором.
Згідно п. 2.2 Договору факторингу загальний розмір Заборгованостей складає 41191118,59 грн., згідно з Реєстром боржників, який складається Сторонами у формі електронного документа.
Відповідно до п. 3.1.1. Договору факторингу права вимоги відступаються (передаються) в розмірі Заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені Кредитними договорами.
Згідно п. 3.1.3. Договору факторингу право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання цього Договору, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей за Кредитними договорами. Разом з Правами вимоги Фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим Договором.
Проведення фінансування за вказаним договором підтверджується копією платіжної інструкції № 10148 від 18.08.2025 (а.с. 26 зв.бік).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу №01.02-30/25, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 1615860 від 19.05.2024 в сумі 48720 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 38220 грн. - заборгованість за процентами, 3500 – пеня, штраф (а.с. 27-28). Вказаний Реєстр підписаний представниками ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 13.08.2025 електронними підписами (а.с. 28 зв.бік).
До правовідносин, що склалися між сторонами підлягають застосуванню наступні нормами права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.
За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.
Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Отже, з аналізу вказаних вище норм законодавства випливає, що при укладенні договору факторингу (відступлення права грошової вимоги) до фактора переходить право грошової вимоги первісного кредитора до третьої особи (боржника) у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
З огляду на викладене вище суд доходить висновку, що кредитний договір №1615860 від 19.05.2024 був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, чим підтверджено укладання такого договору, оскільки без отримання реєстрації на сайті кредитора за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. 
Вказаний кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, його паспортні дані, номер картки платника податків, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти, а також номер банківської платіжної картки, на який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої вказано ОСОБА_1 . Також в даному кредитному договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору. Даний факт відповідачем не заперечено та не спростовано.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач умови взятого на себе кредитного зобов`язання за кредитним договором №1615860 від 19.05.2024 не виконав, що виявилося у несплаті тіла кредиту в сумі 7000 грн. та нарахованих у межах строку договору процентів за період з 19.05.2024 по 18.05.2025.
Також наявні у справі докази дають суду можливість дійти висновку, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №1615860 від 19.05.2024 згідно укладеного договору факторингу №01.02-30/25 від 13.08.2025, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку зі зміною кредитора. 
Сума заборгованості за тілом кредиту повністю обґрунтована наданим позивачем розрахунком про стан заборгованості за договором №1615860 від 19.05.2024. У зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Що стосується заборгованості за процентами, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, то суд вважає необхідним зазначити таке.
Відповідно до копії розрахунку заборгованості станом на 18.05.2025 за договором №1615860 від 19.05.2024 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за процентами в розмірі 38220 грн. (а.с. 19 зв.бік-22).
Проценти за користування кредитними коштами згідно даного розрахунку нараховані в розмірі, зазначеному у договорі кредиту, які погоджені сторонами в п. п.1.5.2. – 1,425 % в день до 13.06.2024 та в п. п.1.5.1. – 1,50 % в день в межах строку договору до 18.05.2025.
Водночас, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якими відповідно встановлено обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року) - 1,5 %.
Разом з цим частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пункт 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зі змісту пп. «а» п. 7 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про законотворчу діяльність» слідує, що перехідні положення нормативно-правового акта - це порядок переходу від існуючого регулювання до регулювання, передбаченого нормативно-правовим актом.
З огляду на викладене слід вважати, що до укладення кредитного договору 19 травня 2024 року, відносини між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем жодним чином не регулювались, адже не існували. Тому оскільки кредитний договір був укладений між сторонами після набрання 24 грудня 2023 року чинності змінами до ЗУ «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки у розмірі 1 %, п. 17 Перехідних положень вказаного закону не підлягає застосуванню до зобов`язальних правовідносин, що склалися між ними.
Отже, передбачений у кредитному договорі від 19 травня 2024 року розмір відсотків за користування кредитом за зниженою процентною ставкою в розмірі 1,425 % в день та стандартною процентною ставкою у розмірі 1,50 % на день та відповідно їх нарахування, суперечить нормам ЗУ «Про споживче кредитування».
Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, до стягнення заявлено заборгованість за договором, де проценти нараховано за 364 днів користування кредитом, що відповідає умовам договору.
Таким чином, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом підлягає перерахунку, виходячи із такого: 7000 грн. х 1% х 364 днів = 25480 грн.
Виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ "СВЕА ФІНАНС" заборгованості за кредитним договором №1615860 від 19.05.2024 за процентами в розмірі 25480 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Що стосується пені (штрафу), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь за договором №1615860 від 19.05.2024 в розмірі 3500 грн. то суд вважає необхідним зазначити таке.
Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX на території України з 24.02.2022 введено особливий режим воєнного стану, який на даний час не припинений. 
На підставі вищевикладеного вимога позивача про стягнення з відповідача пені (штрафу) за договором №1615860 від 19.05.2024 в розмірі 3500 грн. задоволенню не підлягає, оскільки вона нарахована у період дії в Україні воєнного стану
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.
За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості: за кредитним договором №1615860 від 19.05.2024 в розмірі 32480 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 25480 грн. – заборгованість за процентами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1774,93 грн.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про електронну комерцію», Законом України "Про електронні довірчі послуги", ст.ст. 207, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 639, 1046-1050, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 223, 247, 263- 265, 280-283 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС", місцезнаходження якого: вул. Іллінська,8, м. Київ, код ЄДРПОУ 37616221, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №1615860 від 19.05.2024 в розмірі 32480 грн. (тридцять дві тисячі чотириста вісімдесят гривень), з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 25480 грн. – заборгованість за процентами.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС "судовий збір в сумі 1774,93 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 11.09.2026.
Суддя Л.А. Штифурко