Справа № 715/1645/25 
Провадження № 1-кп/715/59/26 

В И Р О К  
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

04.09.2026 селище Глибока 
Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

судді ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
за участю:
за участю прокурора ОСОБА_3 
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 
потерпілого ОСОБА_7 
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12025262020000819 від 05.03.2025 року відносно обвинувачених:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Успенка Онуфріївського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця по національності, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Успенка Онуфріївського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.355 та ч. 2 ст. 146 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою групою осіб, 05.03.2025 близько 17:00, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, а саме повернення боргу у сумі 68 тисяч доларів США ОСОБА_7 , рухаючись на автомобілі марки «АUDI», модель «Q3», державний номерний знак « НОМЕР_1 » по вул. Базарній біля магазину «Тисячу Дрібниць», що в с-ще Глибока Чернівецького району Чернівецької області, своїм автомобілем заблокували рух транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц», моделі «Спрінтер», державний номерний знак « НОМЕР_2 », на якому пересувався потерпілий ОСОБА_7 .
У подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, підійшли до ОСОБА_7 та достовірно знаючи та усвідомлюючи про наявність боргових відносин між ОСОБА_7 та компанії онлайн кредитування «ВіtСаріtаl», які виникли між ними на підставі договору кредитування, пред`явили останньому вимогу про погашення кредитного договору на суму 68000 (шістдесят вісім тисяч) доларів США та повернення грошових коштів на користь компанії «ВіtСаріtаl», однак ОСОБА_7 відмовив у погашенні зазначеної суми боргових коштів.
Після цього, отримавши відмову ОСОБА_7 щодо передачі коштів, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в агресивній формі, із погрозою застосування фізичного насильства та використання зброї, примушували потерпілого до виконання умов кредитного договору, а саме про закриття кредитного договору та повернення кредитних коштів в сумі 68000 (шістдесят вісім тисяч) доларів СІЛА на користь компанії «ВіtСаріtаl», в ході чого потерпілий ОСОБА_7 , з метою збереження свого життя та здоров`я, вдався до втечі від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , почавши втікати, однак останні наздогнали потерпілого та застосовуючи насильство та фізичну силу, шляхом затягування за ноги та руки, помістили ОСОБА_9 до транспортного засобу марки «АUDI», модель «Q3», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».
Помістивши потерпілого ОСОБА_7 , до вищевказаного транспортного засобу, ОСОБА_4 сів за кермо, а ОСОБА_5 перебував на задньому сидінні та наніс потерпілому ряд ударів в область тулуба та голови, крім цього з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на отримання коштів від ОСОБА_7 , демонструючи реальність своїх намірів, ОСОБА_5 дістав пістолет та приставив його до живота потерпілого ОСОБА_7 , при цьому погрожуючи вбивством, яку ОСОБА_7 сприйняв як реальну та небезпечну для свого життя.
В подальшому здійснюючи рух на транспортному засобі в напрямку м. Чернівці, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в черговий раз з метою доведення до кінця своїх злочинних дії, які виразились в примушуванні до виконання цивільно- правових зобов`язань, які виникли між останнім та компанією «ВіtСаріtаl» на підставі договору, а саме передачу грошових коштів в сумі 68000 (шістдесят вісім тисяч) доларів США, при цьому висловлюючи погрози у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та позбавлення життя ОСОБА_7 , які останній сприймав як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, останній зателефонував до знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яким висловив прохання у наданні грошових коштів, та домовився про зустріч з ними в закладі громадського харчування «Оzzу», що за адресою: прос. Незалежності, 96, м. Чернівці, при цьому перебував під контролем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Цього ж дня близько 22:00, прибувши до закладу громадського харчування «Оzzу», що за адресою: прос. Незалежності, 96, м. Чернівці, потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи під постійним наглядом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , під час чого останні неодноразово виражали погрози щодо застосування насильства та зброї щодо нього, в черговий раз з метою доведення свого злочинного умислу до завершення, примушували потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань, які виникли між ним та компанією «ВіtСаріtаl» на підставі договору кредитування, примушували ОСОБА_7 передати грошові кошти в сумі 68000 (шістдесят вісім тисяч) доларів СІЛА на користь компанії «ВіtСаріtаl», залишили транспортний засіб марки «АUDI», модель «Q3», державний номерний знак « НОМЕР_1 », та всі спільно пройшли до залу для відвідувачів вищевказаного закладу громадського харчування, куди повинні були прибути ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які мали принести потерпілому ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 68000 (шістдесят вісім тисяч) доларів США, які в подальшому він повинен був передати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
В подальшому, ОСОБА_10 звернувся на спецлінію «102» та повідомив про вчинення кримінального правопорушення відносно свого товариша ОСОБА_7 , у зв`язку з чим через декілька хвилин на місце події прибули працівники поліції, які затримали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, а потерпілого ОСОБА_7 звільнено.
При цьому, відповідно до висновку експерта № 125 екс від 26.03.2025, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синців в ділянці нижньої повіки лівого ока, в ділянці кута нижньої щелепи справа, в лобно-скроневій ділянці справа, по передньо-внутрішній поверхні лівого плеча у верхній та середніх третинах, садно по передній поверхні лівого колінного згину, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 355 КК України, тобто примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, із погрозою вбивства, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я.
Поряд з цим, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вступивши в попередню злочинну змову, тобто діючи за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на викрадення та подальше позбавлення волі ОСОБА_7 , з метою уникнення перешкод щодо здійснення дій, пов`язаних із виконанням боргових цивільно-правових зобов`язань на користь компанії онлайн кредитування «ВіtСаріtаl» на загальну суму 68000 (шістдесят вісім тисяч) доларів США, пересуваючись на автомобілі марки «АUDI», моделі «Q3», державний номерний знак « НОМЕР_1 », наздогнали ОСОБА_7 , який рухався на транспортному засобі марки «Mercedes», моделі «Sprinter», державний номерний знак « НОМЕР_2 » по вул. Базарній біля магазину «Тисячу Дрібниць», що в с-ще Глибока Чернівецького району Чернівецької області.
У подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, сіли до салону автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , та шляхом відібрання ключів із замку запалювання автомобіля, яким кермував останній, обмежили його свободу пересування.
В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на викрадення ОСОБА_7 , почали витягувати останнього за руки та ноги з салону транспортного засобу марки ««Mercedes», моделі «Sprinter», проте останній зміг вирватись від ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , та спробував втекти.
Проте, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , наздогнавши потерпілого, повалили його на землю, та застосовуючи насильство й фізичну силу, шляхом затягування за ноги та руки, помістили ОСОБА_7 проти його волі, фактично обмежуючи його свободу пересування, гарантовану йому, як особі, що перебуває на території України, статтею 33 Конституції України, до місця де він взагалі не бажав перебувати, а саме до транспортного засобу марки «АUDI», модель «Q3», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».
В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, поїхали із ОСОБА_7 на власному транспортному засобі марки «АUDI», моделі «Q3» до с. Задубрівка Чернівецького району Чернівецької області, де зупинивши транспортний засіб на території автозаправної станції «NOVA», розташованої за адресою: с. Задубрівка, урочище Клин, будинок, 1, Чернівецького району, Чернівецької області, де продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, утримували ОСОБА_7 , в салоні власного транспортного засобу, який останній хотів покинути, проте не мав змоги це зробити в силу того, що дане обмеження волі супроводжувалось фізичним насильством та погрозами, застосуванням зброї з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яке тривало близько однієї години.
В подальшому, перебуваючи в пригніченому стані внаслідок неодноразових погроз та залякувань з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які також супроводжувались застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_7 всупереч своєї волі зателефонував до знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в яких просив допомогу у формі надання грошових коштів, домовився про зустріч та отримання їх в закладі громадського харчування «Оzzу», що за адресою: просп. Незалежності, 96, м. Чернівці.
Прибувши за вказаною адресою близько 22:00, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_7 , якому ОСОБА_4 з метою його залякування та змушування до виконання їхніх вказівок продемонстрував пістолет, та демонстративно відвів його затвор у заднє крайнє положення, досилавши патрон до патронника, при цьому давши зрозуміти ОСОБА_7 про те, що в разі спроби його втечі вони застосують відносно нього зброю, з метою доведення свого злочинного умислу до завершення, увійшли до приміщення закладу громадського харчування «Оzzу», який він не міг покинути не зважаючи на власне волевиявлення.
В подальшому, ОСОБА_10 звернувся на спецлінію «102» та повідомив про вчинення кримінального правопорушення відносно свого товариша ОСОБА_7 , у зв`язку з чим через декілька хвилин на місце події прибули працівники поліції, які затримали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, а потерпілого ОСОБА_7 звільнено.
При цьому, відповідно до висновку експерта № 125 екс від 26.03.2025, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синців в ділянці нижньої повіки лівого ока, в ділянці кута нижньої щелепи справа, в лобно-скроневій ділянці справа, по передньо-внутрішній поверхні лівого плеча у верхній та середніх третинах, садно по передній поверхні лівого колінного згину, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, тобто викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому, та із застосуванням зброї.
Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 355 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті, і умисні дії:
ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 146 КК України, як викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому, та із застосуванням зброї та за ч. 2 ст. 355 КК України, як примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, із погрозою вбивства, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я.;
ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 146 КК України, як викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому, та із застосуванням зброї та за ч. 2 ст. 355 КК України, як примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, із погрозою вбивства, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я.
В судовому засіданні 04.09.2024 року в ході судового розгляду обвинувачені та потерпілий звернулись до суду з клопотанням про затвердження угод про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченими.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
З урахуванням позицій учасників кримінального провадження, суд перейшов до розгляду угод, наданих суду.
Згідно з угодою про примирення від 04.09.2026 року, укладеною між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12025262020000819, керуючись ст.ст.468, 469, 471, 473, 474 КПК України, не порушуючи права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, повністю розуміючи характер обвинувачення, діючи добровільно, тобто без застосування насильства, примусу, погроз, розуміючи, що укладання угоди не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді,- уклали Угоду про примирення про наступне: сторони повністю погодились із формулюванням фактичних обставин вчинених обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 355 КК України. Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 окремо і кожен особисто підтверджують, що зміст, характер та правова кваліфікація кожного з висунутих обвинувачень їм зрозумілі, вони повністю та беззастережно визнають свою провину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, щиро розкаюються у вчиненому, повністю відшкодували завдану шкоду потерпілому у розмірі 350 000 гривень та примирився з потерпілим, який прийняв від них вибачення.
При узгодженні покарання сторони врахували характер і ступінь тяжкості обвинувачення, віднесення обох правопорушень до нетяжких злочинів, фактичні обставин справи, особи обвинувачених, які раніше не судимі, щиро розкаялися у вчиненому та активно сприяли у розкритті злочинів, добровільне відшкодування витрат, відсутність обставин, які обтяжують покарання. 
Сторони, погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_4  покарання за ч. 2 ст. 355 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Сторони, погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_5  покарання за ч. 2 ст. 355 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (кожен окремо) та потерпілий ОСОБА_7 підтвердили суду, що угода про примирення ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали свою провину, щиро розкаялись у вчиненому та попросили вибачення у потерпілого, та вказали що будь яких претензій до потерпілого у них відсутні.
Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення. 
Потерпілий ОСОБА_7 не заперечував кваліфікацію дій обвинувачених за ч.2 ст.146 та ч.2 ст.155 КК України та підтвердив, що йому повністю відшкодована завдана шкода у розмірі 350 000 гривень, просив суд затвердити угоду. 
Предстаник потерпілого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення. 
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження судом угоди між потерпілим та обвинуваченими та призначення покарання в узгодженому сторонами розмірі.
На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усвідомлюють свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до них застосовано, а також усвідомлюють наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України кожним із них.
Таким чином, суд, заслухавши обвинувачених, потерпілого, думку прокурора і захисту, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоди на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до такого.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 113 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».
Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роу і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Частиною 1 статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді)..
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цілком розуміють: що вони мають право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кожного злочину, у вчиненні яких вони обвинувачуються, а обвинувачені мають права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема, про характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинувачених у разі затвердження угоди судом; права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.
Зі змісту угод про примирення вбачається, що вони відповідають вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити. Зокрема, в наданих на затвердження суду угодах зазначені: її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачені зможуть виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 146 КК України, як викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому, та із застосуванням зброї та за ч. 2 ст. 355 КК України, як примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, із погрозою вбивства, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має позитивні характеристики, щиро покаявся, відшкодував моральну шкоду, його сімейний стан має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 146 КК України, як викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому, та із застосуванням зброї та за ч. 2 ст. 355 КК України, як примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, із погрозою вбивства, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я., узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має позитивні характеристики, щиро покаявся, відшкодував завдану шкоду.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Зважаючи на те, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і призначення останнім узгоджених сторонами виду та міри покарання.
Відповідно до положень ч.3 ст. 75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену відвідування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років (ч. 4 ст. 75 КК України).
Враховуючи особи обвинувачених, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, повне відшкодування завданої шкоди, суд вважає за можливе встановити тривалість іспитового строку 1 рік і 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 9238,24 грн, підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.
Питання про речові докази в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження (арешт майна) підлягають скасуванню.
На підставі ч. 1 ст. 377 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в зв`язку із звільненням його від відбування покарання.
Запобіжні заходи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до набрання вироком суду законної сили з урахуванням їх належної процесуальної поведінки змінити з нічного домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Керуючись статтями 374-376, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025262020000819, що укладена 04.09.2026 року між обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 355 та ч. 2 ст. 146 КК України та призначити покарання:
-за ч. 2 ст. 355 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки
-за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість).
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з нічного домашнього арешту на особисте зобов`язання та покласти на нього до набрання вироком законної сили обов`язки повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та з`явитися за першою вимогою до прокурора чи суду.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 146 КК України та призначити покарання:
-за ч. 2 ст. 355 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
-за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4  обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної змінити запобіжний захід ОСОБА_4 з нічного домашнього арешту на особисте зобов`язання та покласти на нього до набрання вироком законної сили наступні обов`язки повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та з`явитися за першою вимогою до прокурора чи суду.
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по 4619 (чотири тисячі шістсот дев`ятнадцять) гривень 12 копійок з кожного.
Речові докази:
- транспортний засіб марки «Audi» модель «Q3» д.н.з. НОМЕР_1 залишити власнику ОСОБА_12 скасувати арешт, накладений на нього ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.03.2025 року;
- флеш носій інформації марки «Kingston» об`ємом пам`яті 64 Гб, DVD-r диск з відеозаписом «video_2025-03-06_13-22-59»; DVD-r диск з відеозаписом із закладу громадського харчування «OZZI» - залишити в матеріалах справи;
- пістолет з маркуванням «ПМ-РФ, 9мм Віо 18895» із магазином та кобурою, який поміщено до сейф пакету №WAR2019577; патрони в кількості 10-ти штук із маркуванням « СОВА 19 мм Р.А.» та «Рись 9 мм Р.А., які поміщено до сейф-пакету № PSP1014021; складний ніж сірого кольору, який поміщений до сейф-пакету № PSP1014010; магазин з патронами 8 штук та ZIP пакет із патронами який поміщений до сейф-пакету №CRI1082071; дві серветки із слідами РБК поміщені до паперового конверту коричневого кольору; банку від напою «Кока-кола» що запаковано до сейф-пакету № RI1081726 – знищити;
Вирок після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченим та потерпілом. 
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після ухвали апеляційним судом.

СУДДЯ: