Справа № 420/597/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Білостоцького О.В.
При секретарі: Пудової Г.В.

За участю сторін: 
Представника позивача: Федоренко Т.Ф.
Представника позивача: Бубліченко В.В.
Представника позивача: Мертвяченко Т.Л.
Представника відповідача: Куслій Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №67801/15-32-07-01-19 від 19.12.2025 року в частині донарахування податку на прибуток в розмірі 2 816 154 грн. та штрафних (фінансових) санкцій - 281 615,4 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №67804/15-32-07-01-19 від 19.12.2025 року у повному обсязі.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області з 23.10.2025 року по 12.11.2025 року була проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.05.2018 року по 30.06.2025 року, на підставі якої було складено Акт перевірки від 19.11.2025 року №61772/15-32-07-01-14. 
Не погодившись із висновками, викладеними у вищевказаному Акті перевірки, підприємство подало заперечення до податкового органу, внаслідок чого відповідачем було надано відповідь про результати розгляду заперечень до Акту перевірки від 18.12.2025 року №16441/КПР/15-32-07-01-06, у якій враховано аргументи підприємства лише щодо безпідставності претензій податкового органу про відображення в бухгалтерському обліку курсових різниць, та викладено висновки Акту перевірки у новій редакції, відповідно до якого констатовано, що підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 3052545 грн. внаслідок невключення до іншого доходу - доходу на суму дисконту, а також занижено плату за землю на загальну суму 1076543,96 грн, та з урахуванням норм п. 102.1 ст.102 ПК України щодо строків давності та їх застосування, в т.ч. за 2018 рік – 759 285,76 грн та 2019 рік – 317 258,2 грн.
На підставі вищевказаного ГУ ДПС в Одеській області прийняло оскаржувані податкові повідомлення-рішення №67801/15-32-07-01-19 від 19.12.2025 року та №67804/15-32-07-01-19 від 19.12.2025 року.
Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями в частині та повністю, вважаючи їх протиправним та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Ухвалою суду від 27.01.2026 року по справі №420/597/26 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов. 
13.02.2026 року до суду від представника Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив по справі (т. 3 а.с. 20-54), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що TOB «ВІТА СОЛАР» (позикодавець) та ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» (позичальник) уклали Договір від 20.02.2019 року №1 про надання поворотної фінансової допомоги. За договором від 18.11.2020 року №1 TOB «ВІТА СОЛАР» відступила право вимоги на користь ТОВ «ТІУ 1» (новий позикодавець). З період з 05.11.2022 року по 04.11.2024 року балансова вартість заборгованості не змінювалася (погашення заборгованості не проводилося) протягом 2 років з останньої дати балансу періоду в якому відбувалися зміни, встановлено наявність довгострокової заборгованості по рахунку 6851 на загальну суму в сумі 53 900 754,25 грн., яка не відображена в бухгалтерському обліку за теперішньою вартістю. 
За твердженням податкового органу, така заборгованість у розумінні положень пунктів 4 та 6 П(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року №20, визнається довгостроковою заборгованістю. Таким чином, довгострокові зобов`язання за Договором безвідсоткової фінансової поворотної допомоги, повинні обліковуватись на балансі за теперішньою (справедливою) вартістю на дату придбання фінансових інвестицій (поворотної допомоги) та в подальшому на дату балансу за амортизованою собівартістю таких інвестицій. Різниця між собівартістю та вартістю погашення фінансових інвестицій (дисконт) амортизується інвестором протягом періоду з дати придбання до дати їх погашення за методом ефективної ставки відсотка. Відповідно сума збільшення або зменшення балансової вартості фінансових інвестицій на дату балансу підлягає включенню до складу інших доходів або інших витрат. Однак, позивачем не здійснено розрахунок дисконту за вищезазначеними довгостроковими зобов`язаннями, і, як наслідок, не визначено дохід від дисконтування таких зобов`язань в момент визнання заборгованості, та не здійснено амортизацію дисконту протягом строку користування на кожну наступну дату балансу. Згідно наданих в ході проведення перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та письмових пояснень встановлено, що ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» не проводило та не відображало в бухгалтерському обліку довгострокові зобов`язання за теперішньою вартістю. Таким чином, податковим органом було встановлено, що ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» не включало до складу інших доходів по рядку 2240 «Інші доходи» та відповідно не включало до складу доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку рядку 01 Декларації з податку на прибуток доходи на суму дисконту від наявної у підприємства довгострокової заборгованості у розмірі 15 645 296,36 грн, у тому числі: 4 квартал 2022 року у розмірі – 15 645 296,36 грн.
Також у відзиві було зазначено, що перевіркою встановлено, що статутний капітал ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» складається у вигляді грошових коштів та нерухомого майна (земельних ділянок) загальною площею 24 га, з 27.11.2018 року ці ділянки об`єднані та мають кадастровий №5122782600:01:002:4788. Тобто, починаючи з 15.06.2018 року ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» повинно було сплачувати плату за землю за дані ділянки. Перевіркою встановлено, що у періоді з 01.10.2018 року по 22.02.2019 року господарська діяльність на вказаних земельних ділянках не здійснювалась, ділянки не використовувались, будь які підготовчі роботи на них не здійснювались. Надані при перевірці документи та здійснені платежі свідчать про намір ведення на вищезазначених земельних ділянках господарської діяльності, пов`язаної з виробництвом електроенергії, але не є підтвердженням факту їх фактичного використання у господарській діяльності ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» протягом періоду з 01.10.2018 року по 22.02.2019 року.
19.02.2026 року від представника позивача адвоката Федоренко Т.Ф. надійшла відповідь на відзив (т. 3 а.с. 55-64), в якій зазначено, що оцінка зобов`язань за теперішньою вартістю (дисконтованою сумою майбутніх платежів) вимагається лише за умови, якщо зобов`язання є довгостроковими. Згідно з п. 3.1 Договору позики поворотна фінансова допомога (позика) підлягає поверненню позикодавцю на його письмову вимогу в розмірі, визначеному у такій вимозі, протягом 10 (десяти) робочих днів від дати отримання позичальником такої вимоги, але за умови, що така письмова вимога може бути подана не раніше ніж 01 березня 2019 року. При цьому, повернення наданої позики на вимогу кредитора, та з урахуванням того, що така вимога могла бути надана вже через 9 днів з дати укладення Договору позики, свідчить про те, що таке зобов`язання (заборгованість) є поточним. За відсутності конкретно визначеної дати неможливо стверджувати, що строк сплати перевищує 12 місяців, починаючи з дати балансу, адже кредитор може пред`явити вимогу про повернення коштів в будь-який момент, не чекаючи 12 місяців. Аналогічно до обставин справи, оскільки за Договором позики кредитор може вимагати повернення позики в будь-який момент, така заборгованість є поточною, а не довгостроковою, і, відповідно, не підлягає дисконтуванню. Крім того, безпідставною є застосована відповідачем формула розрахунку ставки дисконту, оскільки, здійснений відповідачем розрахунок дисконтування ґрунтується на нормах міжнародного стандарту фінансового обліку, тоді як згідно п.1.2, 1.7 розділу 1 Наказу №1 від 01.01.2019 року «Про облікову політику ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ», позивач веде бухгалтерський облік згідно з принципами і методами, передбаченими Національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, які не містять формули розрахунку ставки дисконту. Тобто, застосування податковим органом розрахунків ставки дисконту за нормами МСФЗ у разі ведення суб`єктом господарювання бухгалтерського обліку за НП(С)БО не є правомірним. 
Також представник позивача у відповіді на відзив посилалась на те, що відповідач протиправно зазначає про невикористання земельної ділянки в господарській діяльності позивача, оскільки, починаючи із дати державної реєстрації (30.05.2018), підприємством використовувалася земельна ділянка для провадження господарської діяльності: здійснювалася діяльність, направлена на підготовку до виробництва електроенергії, а саме – на будівництво сонячної електростанції. Тому, здійснення господарської діяльності на земельній ділянці почалося значно раніше, ніж укладення договору генерального підряду з ТОВ «Родина Констракшен» у лютому 2019 року, як стверджує податковий орган. Всі дії підприємства з підготовці земельної ділянки до генерації електроенергії, та, як наслідок, її продажу, були безпосередньо пов`язані з такою діяльністю та, відповідно, спрямовані на отримання доходу, а отже відповідають визначенню господарської діяльності.
Ухвалою суду від 13.03.2026 року адміністративну справу №420/597/26 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 15.04.2026 року та 12.05.2026 року були проведені підготовчі судові засідання по справі, в яких приймали участь представники позивача – адвокати Федоренко Т.Ф. та Бубліченко В.В., а також представники ГУ ДПС в Одеській області Куслій Т.Є. та Кондратенко І.В., які надавали пояснення щодо предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та заперечень проти них. При цьому, у підготовчих судових засіданнях представники позивача Федоренко Т.Ф. та Бубліченко В.В. посилались на те, що отримані кошти за Договором позики є поточним зобов`язанням, а не довгостроковим, окрім того, застосування податковим органом розрахунків ставки дисконту за нормами МСФЗ у разі ведення суб`єктом господарювання бухгалтерського обліку за НП(С)БО, не є правомірним. Представники відповідача ж навпаки посилались на те, що за період з 05.11.2022 по 04.11.2024 ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» не отримувало та не повертало кошти від позикодавця, тобто перша дата балансу, на яку було вже відомо, що заборгованість перевищує 12 місяців, є 31.12.2023 року.
12.05.2026 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 03.06.2026 року та 17.06.2026 року у судовому засіданні представники позивача Федоренко Т.Ф., Бубліченко В.В., а також Мертвяченко Т.Л. виступили із вступним словом та підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представники відповідача Куслій Т.Є. та Кондратенко І.В. у вступних словах заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також сторонами долучались додаткові письмові докази та пояснення по справі (т. 3 а.с. 135-157, 158-161, 169-174, 175-179, 180-187). 
Також 03.06.2026 року у судовому засідання була допитана в якості свідка посадова особа контролюючого органу - головний державний інспектор відділу перевірок платників основних галузей економіки та у сфері матеріального виробництва управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області Шершньова С.Є., яка безпосередньо проводила документальну планову виїзну перевірку підприємства-позивача, внаслідок якої були винесені спірні податкові повідомлення-рішення. Свідок у судовому засіданні зазначила, що оскільки погашення заборгованості не здійснювалось протягом 2 років з останньої дати балансу, то податковим органом під час перевірки було встановлено наявність довгострокової заборгованості на загальну суму в сумі 53 900 754,25 грн.
Після закінчення офіційного з`ясування обставин у справі було призначено судове засідання для проведення судових дебатів у справі.
08.07.2026 року в судових дебатах сторони наполягали на висловлених раніше власних правових позиціях щодо заявлених позовних вимог.
Суд під час розгляду справи по суті встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» (далі – підприємство, ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ») зареєстровано з 30.05.2018 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 42164649, з основним видом економічної діяльності (КВЕД) - 35.11 Виробництво електроенергії (т. 2 а.с. 240-247).
У період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року підприємство було зареєстровано платником єдиного податку, що сторонами по справі не заперечується.
Земельні ділянки з кадастровими номерами 5122782600:01:002:4306, 5122782600:01:002:4295, 5122782600:01:002:4294, 5122782600:01:002:4310, 5122782600:01:002:4287, 5122782600:01:002:4309, 5122782600:01:002:4285, 5122782600:01:002:4296, 5122782600:01:002:4292, 5122782600:01:002:4302, 5122782600:01:002:4300, 5122782600:01:002:4307, загальною площею 24 га, були внесені до статутного капіталу підприємства на підставі Протоколу №2 Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» від 14.06.2018 року (т. 1 а.с. 250-252).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т. 1 а.с. 253-255), вищезазначені земельні ділянки було об`єднано в одну з кадастровим номером 5122782600:01:002:4788 та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.11.2018 року. Цільове призначення вказаної земельної ділянки наступне – 14.01 Для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій.
Згідно з п.п. 1.2, 1.7 розділу 1 Наказу №1 від 01.01.2019 року «Про облікову політику ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» вбачається, що підприємство веде бухгалтерський облік згідно з принципами і методами, передбаченими Національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку (т. 1 а.с. 246-249).
20.02.2019 року між ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» (як позичальником) та ТОВ «ВІТА СОЛАР» (як позикодавцем) було укладено Договір №1 про надання поворотної фінансової допомоги (позики) (далі – Договір №1) (т. 1 а.с. 137-141), за п.1 якого позикодавець надає позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (позику), а позичальник зобов`язується повернути надану поворотну фінансову допомогу (позику) в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.
За п.2.2 Договору №1 передбачено, що поворотна фінансова допомога (позика) надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами, відсотки чи будь-які інші платежі за надання поворотної фінансової допомоги (позики) не нараховуються та не стягуються. 
Пунктом 3.1 Договору №1 визначено, що поворотна фінансова допомога (позика) підлягає поверненню позикодавцю на його письмову вимогу в розмірі, визначеному у такій вимозі, протягом 10 (десяти) робочих днів від дати отримання позичальником такої вимоги, але за умови, що така письмова вимога може бути подана не раніше ніж 01 березня 2019 року.
Відповідно до Договору про реструктуризацію заборгованості від 18.11.2020 року, право вимоги у подальшому було відступлено на ТОВ «ТІУ 1» (т. 1 а.с. 145-153).
18.11.2020 року було укладено Договір про внесення змін та викладення у новій редакції (т.1 а.с.154-162), яким було затверджено нову редакцію Договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №1.
За п.3.1 Договору №1 (у новій редакції) (т.1 а.с. 163-169) вбачається, що поворотна фінансова допомога (позика) підлягає поверненню позикодавцю на його письмову вимогу в розмірі, визначеному у такій вимозі, протягом 10 (десяти) робочих днів від дати отримання позичальником такої вимоги, але за умови, що така письмова вимога може бути подана не раніше ніж 01 березня 2019 року.
Станом на 05.10.2022 року по рахунку 6851 налічувалася заборгованість 53 900 754,25 грн. за Договором №1, на підтвердження чого надано картку рахунку 6851 та банківські виписки (т.1 а.с.175, 177-185).
04.11.2024 року заборгованість у розмірі 53 900 754,25 грн. було повернуто позикодавцю, на підтвердження чого надано картку рахунку 6851 (т.1 а.с.175).
На підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 06.10.2025 року №10380-п (т. 1 а.с. 99) податковим органом була проведена документальна планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.05.2018 по 30.06.2025, за результатами якої було складено Акт перевірки від 19.11.2025 року №61772/15-32-07-01-14 (далі – Акт) (т. 1 а.с. 39-77).
Згідно змісту підпункту 2.3) в п.п.3.1.1.1 п.3.1 розділу ІІІ Акту (т.1 а.с.49-50) вбачається, що перевіркою відображеного показника за період з 30.05.2018 по 30.06.2025 встановлено заниження задекларованих ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» показників у рядку 2140 Звіту «Інші доходи» на загальну суму 15 645 296,36 грн, у тому числі: 4 квартал 2022 року у розмірі – 15 645 296,36 грн. Контролюючим органом в акті зазначено, що ТОВ ВІТА СОЛАР» (позикодавець) та ТОВ «ПЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» (позичальник) уклали Договір від 20.02.2019 року №1 про надання поворотної фінансової допомоги. За договором від 18.11.2020 року ТОВ ВІТА СОЛАР» відступила право вимоги на користь ТОВ «ТІУ 1» (новий позикодавець). З 05.11.2022 по 04.11.2024 балансова вартість заборгованості не змінювалася (погашення заборгованості не проводилося) протягом 2 років з останньої дати балансу періоду, в якому відбувалися зміни, встановлено наявність довгострокової заборгованості по рахунку 6851 на загальну суму в сумі 53 900 754,25 грн., яка не відображена в бухгалтерському обліку за теперішньою вартістю. Згідно наданих в ході проведення перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та письмових пояснень встановлено, що ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» не проводило та не відображало в бухгалтерському обліку довгострокові зобов`язання за теперішньою вартістю. За період з 05.11.2022 по 04.11.2024 ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» не отримувало та не повертало кредитні кошти, на які нараховуються відсотки, в національній валюті від вітчизняних банківський установ. Для розрахунку ставка дисконту була використана ставка для Одеської області для сфери діяльності надання інших видів послуг у розмірі - 18,7%. Розрахунок дисконту (різниці між майбутньою та теперішньою вартістю грошового зобов`язання) складає 15 645 296,36 грн. На порушення п.44.1 ст.44, п.44.2 ст.44 та п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, ч.1 ст.9 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», п.9 НП(С)БО 11 «Зобов`язання», встановлено, що ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» не включало до складу інших доходів по рядку 2240 «Інші доходи» та відповідно не включало до складу доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку рядку 01 Декларації з податку на прибуток доходи на суму дисконту від наявної у підприємства довгострокової заборгованості у розмірі 15645296,36 грн, у т.ч. за 4 квартал 2022 року у розмірі – 15 645 296,36 грн.
Згідно п.п.3.1.4.1 п.3.1 розділу ІІІ Акту (т.1 а.с.60-63) вбачається, що перевіркою правомірності визначення орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за період з 30.05.2018 по 30.06.2025 встановлено його заниження на загальну суму у періоді, який перевіряється, - 1 076 543,96 грн., в тому числі за 2018 рік – 759 285,76 грн., за 2019 рік – 317 258,2 грн. Під час перевірки встановлено, що у відповідності до статуту, затвердженого Протоколом №2 загальних зборів учасників ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» від 14.06.2018 року, статутний капітал складається у вигляді грошових коштів та нерухомого майна (земельних ділянок). З 27.11.2018 земельні ділянки підприємства були об`єднані та мають кадастровий №5122782600:01:002:4788. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - 1975408151227. У податкових розрахунках земельного податку за 2018 рік від 19.07.2018 року №21264 та від 31.10.2018 року №27119 вищевказані земельні ділянки (які об`єднані в одну земельну ділянку із кадастровим №5122782600:01:002:4788) не наведені, та нараховано податку на землю в сумі 17 019,54 грн. Уточненим розрахунком від 02.03.2019 року №9335170077 зменшено плату на землю за період січень 2018, лютий 2018, березень 2018 року на 346 009,8 грн. ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» було зареєстровано в якості платника єдиного податку з 01.10.2018 по 31.03.2019, таким чином підприємство з 30.05.2018 по 30.09.2018 було платником податку на землю на загальних підставах. За даними перевірки у періоді з 01.10.2018 по 22.02.2019 господарська діяльність на вказаних земельних ділянках не здійснювалась. За твердженням податкового органу початком використання підприємством земельної ділянки є дата укладення договору генерального підряду на будівництво сонячної електростанції з ТОВ «Родина Констракшен» від 22.02.2019 року №190201/ТІЛ. Таким чином на порушення п.286.2, п.286.4 ст.286 ПК України товариством з обмеженою відповідальністю «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» за період з 30.05.2018 по 30.06.2025 занижено плату за землю на загальну суму 1 076 543,96 грн., в т.ч.: 2018 рік – 759 285,76 грн., 2019 рік – 317 258,2 грн.
У висновках Акту зазначено про встановлення наступних порушень (в межах оскаржуваних правовідносин):
1) п.44.1, 44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями, п.9 НП(С)БО 11 «Зобов`язання», п.6,7,10,11,19 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248, п. 9 НП(С)БУ 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 10.08.2000 року №193, ст.3, ст.9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями), п.2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (із змінами та доповненнями), у результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 14793162 грн, в тому числі по періодах : 
2022 рік - 3 609 702 грн.
1 квартал 2023 - 456 230 грн.
Півріччя 2023 – 970 326 грн.
3-ри квартали 2023- 804 938 грн.
2023рік – 4 540 680 грн.
3-ри квартали 2024 - 4 279 456 грн.
2024 рік – 2 754 686 грн.
1 квартал 2025 - 608 761 грн.
Півріччя 2025 - 3 888 094 грн.
2) п.286.2, п.286.4 ст.286 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями , у зв`язку з чим занижено плату за землю на загальну суму 1 076 543,96 грн., в т.ч :
2018 рік - 759 285,76 грн.
2019 рік - 317 258,2 грн. 
Не погоджуючись із вищевказаними висновками, підприємство подало до Головного управління ДПС в Одеській області заперечення до Акту перевірки від 19.11.2025 року №61772/15-32-07-01-14 (т. 1 а.с. 101-112), в яких посилалось на те, що ним правомірно не проведено дисконтування короткострокового зобов`язання, так як правила дисконтування із включенням суми дисконту до інших доходів поширюються на довгострокові зобов`язання. Також було зазначено, що за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року підприємство правомірно не нараховувало та не сплачувало плату за землю, адже ним використовувалась земельна ділянка для провадження господарської діяльності.
Головне управління ДПС в Одеській області 16.12.2025 року розглянуло заперечення підприємства, внаслідок чого було винесено Рішення «Про розгляд заперечень» від 18.12.2025 року (т.1 а.с.113-126), в якому було зазначено, що Комісією з питань розгляду заперечень платників податків та пояснень до актів перевірок прийнято рішення залишити без змін результати акту в частині заниження плати за землю. Разом з тим, було прийнято рішення викласти висновки Акту в наступній редакції:
« 1) п.44.1, 44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями, п.9 НП(С)БО 11 «Зобов`язання», п.6,7,10,11,19 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за № 27/4248, п. 9 НП(С)БУ 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 10.08.2000 року №193, ст.3, ст.9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями), п.2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (із змінами та доповненнями), у результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 3052545 грн, в тому числі по періодах : 
півріччя 2024 рік – 162 890 грн.
3-ри квартали 2024 – 2 816 153 грн.
півріччя 2025 – 236 391 грн.
Враховуючи вищевказані обставини, контролюючим органом 19.12.2025 року було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме:
1) №67801/15-32-07-01-19 по податку на прибуток, яке позивач оскаржує лише в частині донарахування податку на прибуток на суму 2 816 154 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 281 615,4 грн.;
2) №67804/15-32-07-01-19 від 19.12.2025 року по земельному податку з юридичних осіб за 2019 рік на суму 348 984,00 грн. 
Як встановлено судом, та не заперечувалось сторонами у справі, враховуючи строки давності, ГУ ДПС в Одеській області було винесено податкове повідомлення-рішення по земельному податку з юридичних осіб тільки стосовно 2019 року.
Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, та вважаючи їх протиправним та такими, що підлягають скасуванню (№67801/15-32-07-01-19 – в частині та №67804/15-32-07-01-19 повністю), позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив та інші надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, заслухавши сторін та свідка у судових засіданнях, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульована Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України) (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України закріплено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПКУ дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Згідно п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення №67801/15-32-07-01-19 від 19.12.2025 року в частині донарахування податку на прибуток на суму 2 816 154,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 281 615,40 грн., суд зазначає наступне.
Як було встановлено судом під час розгляду справи, у підпункті 2.3) п.п.3.1.1.1 п.3.1 розділу ІІІ Акту перевірки податковим органом вказано, що перевіркою за період з 30.05.2018 по 30.06.2025 встановлено заниження задекларованих ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» показників у рядку 2140 Звіту «Інші доходи». Зокрема, ТОВ ВІТА СОЛАР» (позикодавець) та ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» (позичальник) уклали Договір №1 від 20.02.2019 року про надання поворотної фінансової допомоги. За договором від 18.11.2020 року ТОВ «ВІТА СОЛАР» відступила право вимоги на користь ТОВ «ТІУ 1» (новий позикодавець). Разом з цим, за період з 05.11.2022 по 04.11.2024 балансова вартість заборгованості не змінювалася (погашення заборгованості не проводилося) протягом 2 років з останньої дати балансу періоду, в якому відбувалися зміни, а тому встановлено наявність довгострокової заборгованості по рахунку 6851 на загальну суму в сумі 53 900 754,25 грн., яка не відображена в бухгалтерському обліку за теперішньою вартістю. Згідно наданих в ході проведення перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та письмових пояснень встановлено, що ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» не проводило та не відображало в бухгалтерському обліку довгострокові зобов`язання за теперішньою вартістю. За період з 05.11.2022 по 04.11.2024 ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» не отримувало та не повертало кредитні кошти, на які нараховуються відсотки, в національній валюті від вітчизняних банківський установ. 
Враховуючи вищевказані обставини, контролюючим органом було встановлено факт заниження підприємством податку на прибуток на загальну суму 3 052 545 грн, в тому числі за 3 квартали 2024 – 2 816 153 грн. Зазначена сума грошових зобов`язань підприємства з податку на прибуток в ППР №67801/15-32-07-01-19 є такою, що оскаржується підприємством. 
За твердженням контролюючого органу в акту перевірки вищевказана сума кредиторської заборгованості (53 900 754,25 грн.) підпадає під визначення довгострокової, яка, у свою чергу, підлягає дисконтуванню з включенням суми дисконту до доходу.
З цього приводу суд зазначає, що згідно п.п. 2.3.5 п.2.3 розділу 2 Наказу №1 від 01.01.2019 року «Про облікову політику ТОВ «Гільдендорф Енерджи», визнання, оцінка та облік зобов`язань здійснюється згідно з НП(С)БУ 11 «Зобов`язання».
Відповідно до п.6 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року №20 (далі - НП(С)БО 11 «Зобов?язання») зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.
Згідно абз.8 п.4 НП(С)БО 11 «Зобов?язання» поточними зобов`язаннями визнаються зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.
Відповідно до абз.2 п.4 НП(С)БО 11 «Зобов`язання» довгостроковими зобов`язаннями визнаються зобов`язання, які не є поточними.
Пунктом 7 НП(С)БО 11 «Зобов?язання» передбачено, що до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.
Відповідно до п.п.10, 11 НП(С)БО 11 «Зобов?язання» поточні зобов`язання включають: 
короткострокові кредити банків; 
поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; 
короткострокові векселі видані;
поточні забезпечення; 
інші поточні зобов`язання.
Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.
Згідно абз.9 п.4 НП(С)БО 11 «Зобов?язання» сума погашення - недисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.
Відповідно до п.9 НП(С)БО 11 «Зобов?язання» довгострокові зобов`язання відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.
Теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде необхідна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства (абзац 10 п.4 НП(С)БО 11 «Зобов`язання»).
Аналізуючи вищевказане суд доходить висновку, що дисконтуванню на дату балансу підлягають лише довгострокові грошові зобов`язання, за якими передбачаються майбутні платежі і тільки на той строк, що залишився до погашення (за умовами договору).
Вищевказана позиція була висловлена у постанові П?ятого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2026 року по справі №420/11692/25.
Як було встановлено судом під час розгляду справи, ТОВ ВІТА СОЛАР» (позикодавець) та ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» (позичальник) уклали Договір №1 від 20.02.2019 року про надання поворотної фінансової допомоги. За договором від 18.11.2020 року ТОВ «ВІТА СОЛАР» відступила право вимоги на користь ТОВ «ТІУ 1». При цьому, за приписами Договору №1 було передбачено, що поворотна фінансова допомога (позика) підлягає поверненню позикодавцю на його письмову вимогу в розмірі, визначеному у такій вимозі, протягом 10 (десяти) робочих днів від дати отримання позичальником такої вимоги, але за умови, що така письмова вимога може бути подана не раніше ніж 01 березня 2019 року. 
Аналізуючи вищевказані обставини, на думку суду, можливість повернення позики на вимогу позикодавця свідчить про те, що, якщо строк сплати не вказаний в договорі та залежить від моменту пред`явлення вимоги, то таке зобов`язання є поточним, а не довгостроковим.
Суд з цього приводу враховує посилання сторони позивача, що в даному випадку неможливо передбачити момент пред`явлення вимоги від позикодавця, як і неможливо передбачити, чи буде строк сплати зобов`язання перевищувати 12 місяців, починаючи з дати балансу. При цьому, розрахунок теперішньої вартості зобов`язання неможливий без визначення строку його погашення.
Верховним Судом у постанові від 05.12.2024 року у справі №640/20409/21 було зазначено, що дисконтуванню на дату балансу підлягають лише довгострокові грошові зобов`язання, за якими передбачаються майбутні платежі і тільки на той строк, що залишився до погашення (за умовами договору).
За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На переконання суду, оскільки за приписами Договору №1 повернення отриманої поворотної фінансової допомоги мало здійснюватися на вимогу позикодавця, то підприємство не могло здійснити дисконтування на строк, що залишився до погашення, адже за умовами вказаного Договору такий строк заздалегідь визначений не був.
Крім того, відповідно до пп.14.1.257 п.14.1 ст. 14 ПК України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
При цьому, за час розгляду справи податковий орган стверджував, що оскільки поточна кредиторська заборгованість не погашалась протягом 12 місяців з дати балансу, то вона повинна була перекваліфікуватися підприємством у довгострокову. Водночас, оскільки підприємство не проводило та не відображало в бухгалтерському обліку довгострокові зобов`язання за теперішньою вартістю, податковим органом було самостійно розраховано теперішню вартість по отриманій фінансовій допомозі та визначено дохід від дисконтування кредиторської заборгованості в момент виникнення заборгованості.
З цього приводу суд зазначає, що статтею 20 ПК України закріплені права контролюючих органів. Водночас, стаття 20 ПК України не закріплює в якості повноважень контролюючого органу перекваліфікацію поточної заборгованості платника податків у довгострокову за укладеними договорами.
Крім того, згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (далі Закон №996-XIV) національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку та аудиту;
міжнародні стандарти фінансової звітності (далі - міжнародні стандарти) - прийняті Радою міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності.
Тобто, національні та міжнародні стандарти є окремими документами, що визначають правила поведінки суб`єктів, які складають фінансову звітність. Термінологічне визначення національних стандартів, наведене в Законі №996-XIV, не дає можливості та правових підстав для застосування міжнародних стандартів обліку у разі відсутності певних правил в національних стандартах.
В Акті перевірки податковий орган зазначив, що ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» мав визначити теперішню (справедливу) вартість свого зобов`язання, а суму дисконту (різниці між майбутньою та теперішньою вартістю зобов`язання) включити до доходу. При цьому, контролюючий орган при розрахунку дисконту застосував формулу, що визначена нормами міжнародними стандартами фінансової звітності PV = FV / (1 + i) n, де FV - майбутня вартість; PV - теперішня вартість; I - ставка дисконтування; n - строк (число періодів).
Водночас, вищевказана формула не передбачена національним стандартом бухгалтерського обліку.
У постанові Верховного Суд від 04.04.2024 року по справі №560/13047/21 було сформовано правовий висновок, згідно якого національні та міжнародні стандарти є окремими документами, що визначають правила поведінки суб`єктів, які складають фінансову звітність. Визначення національних стандартів не дозволяє застосувати міжнародні стандарти обліку в разі відсутності методів ведення обліку в національних стандартах.
Отже, застосування контролюючим органом міжнародних стандартів за умови, що позивач здійснює облік за національними стандартами, є неправомірним та не відповідає положенням Закону №996-XI.
Крім того, згідно ч.ч.1-3 ст.12-1 Закону №996-XIV для складання фінансової звітності застосовуються міжнародні стандарти, які оприлюднені державною мовою на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку та аудиту.
Підприємства, що становлять суспільний інтерес, публічні акціонерні товариства, суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, материнські підприємства груп, у складі яких є підприємства, що становлять суспільний інтерес, материнські підприємства великої групи, які не належать до категорії великих підприємств, а також підприємства, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за міжнародними стандартами.
Підприємства, крім тих, що зазначені в частині другій цієї статті, самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності.
Контролюючим органои протягом часу розгляду справи не було зазначено про те, що ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» віднесено до категорії підприємств, передбачених ч.2 ст.12-1 Закону №996-XIV, внаслідок чого підприємство позбавлено права самостійно визначати, чи керуватися йому міжнародними стандартами для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності, або ж національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку. 
З цього ж приводу варто зазначити, що під час проведення документальної перевірки підприємство надало Головному управлінню ДПС в Одеській області копію наказу №1 від 01.01.2019 року «Про облікову політику ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ», відповідно до якого підприємство для здійснення господарської діяльності використовує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку. 
Крім того, відповідно до п.4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 року №559 (далі - П(С)БО «Фінансові інструменти»), фінансовий актив це: а) грошові кошти та їх еквіваленти; б) контракт, що надає право отримати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого підприємства; в) контракт, що надає право обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно вигідних умовах; г) інструмент власного капіталу іншого підприємства.
Фінансові інвестиції - активи, які утримуються підприємством з метою збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора.
Фінансове зобов`язання - контрактне зобов`язання: а) передати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому підприємству; б) обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством
Фінансовий інструмент - контракт, який одночасно приводить до виникнення (збільшення) фінансового активу в одного підприємства і фінансового зобов`язання або інструмента власного капіталу в іншого.
Тобто, отримана позивачем фінансова допомога за Договором №1 про надання поворотної фінансової допомоги (позики) відповідає визначенню поняття "фінансовий інструмент", що закріплено в п.4 П(С)БО «Фінансові інструменти».
На думку суду, надана фінансова допомога є фінансовим активом, оскільки отримана фінансова допомога є фінансовим зобов`язанням, погашення якого призведе до майбутньої виплати коштів. Разом з тим, приписи П(С)БО «Фінансові інструменти» не містить визначення поняття «амортизованої собівартості фінансового зобов`язання», а також не передбачає порядок визначення справедливої вартості та обліку короткострокових та довгострокових фінансових зобов`язань.
Зазначене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 року у справі №160/6203/20.
Суд з цього приводу також зазначає, що жодним національним стандартом (положенням) бухгалтерського обліку, обов`язковими до застосування підприємством, не передбачено порядок дисконтування довгострокових грошових зобов`язань, внаслідок чого вимоги контролюючого органу про зобов`язання позивача вживати заходи, не передбачені чинним законодавством, не є правомірними, що свідчить про необґрунтованість висновків Акту перевірки в цій частині та, відповідно, протиправність винесення податкового повідомлення-рішення №67801/15-32-07-01-19 від 19.12.2025 року в частині донарахування податку на прибуток на суму 2 816 154,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 281 615,40 грн.
Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення №67804/15-32-07-01-19 від 19.12.2025 року, суд зазначає наступне.
Як було встановлено судом під час розгляду справи, у відповідності до статуту, затвердженого Протоколом №2 загальних зборів учасників ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» від 14.06.2018 року, статутний капітал складається у вигляді грошових коштів та нерухомого майна (земельних ділянок). З 27.11.2018 земельні ділянки підприємства були об`єднані та мають кадастровий №5122782600:01:002:4788. При цьому, підприємство було зареєстровано в якості платника єдиного податку з 01.10.2018 по 31.03.2019, а тому з 30.05.2018 по 30.09.2018 було платником податку на землю на загальних підставах. За твердженням податкового органу в акті перевірки у періоді з 01.10.2018 по 22.02.2019 господарська діяльність на вказаних земельних ділянках не здійснювалась. За даними перевірки, початком використання підприємством земельної ділянки є дата укладення договору генерального підряду на будівництво сонячної електростанції з ТОВ «Родина Констракшен» від 22.02.2019 року №190201/ТІЛ. 
Враховуючи вищевказані обставини, контролюючим органом було встановлено факт заниження підприємством податку на землю на загальну суму 1 076 543,96 грн., в тому числі за 2018 рік – 759 285,76 грн., за 2019 рік – 317 258,2 грн.
З цього приводу суд зазначає, що підприємство у період з 01.10.2018 по 31.03.2019 було зареєстровано платником єдиного податку, що податковим органом не заперечувалось.
При цьому, у підприємства у власності є земельна ділянка з кадастровим номером 5122782600:01:002:4788. Водночас, ТОВ «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» не здійснювало нарахування та сплату плати за землю за періоди з 01.10.2018 по 31.03.2019, посилаючись на п.п.4 п.297.1 ст.297 ПК України.
Згідно п.п. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності.
За твердженням ГУ ДПС в Одеській області, початком використання підприємством вищевказаної земельної ділянки є дата укладення Договору генерального підряду на будівництво сонячної електростанції з ТОВ «Родини Констракшен» від 22.02.2019 року №190201/ГІЛ». Тобто, згідно з висновками контролюючого органу, підприємство почало використовувати земельну ділянку для провадження господарської діяльності лише з дати укладення договору генерального підряду на будівництво електростанції. 
З цього приводу суд зазначає, що згідно п.п14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність – діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Як було встановлено судом під час розгляду справи, підприємство було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань ще 30.05.2018 року, з основним видом діяльності - 35.11 Виробництво електроенергії. Земельні ділянки з кадастровими номерами 5122782600:01:002:4306, 5122782600:01:002:4295, 5122782600:01:002:4294, 5122782600:01:002:4310, 5122782600:01:002:4287, 5122782600:01:002:4309, 5122782600:01:002:4285, 5122782600:01:002:4296, 5122782600:01:002:4292, 5122782600:01:002:4302, 5122782600:01:002:4300, 5122782600:01:002:4307, загальною площею 24 га, були внесені до статутного капіталу підприємства 14.06.2018 року. У подальшому, вказані земельні ділянки були об`єднані в одну з кадастровим номером 5122782600:01:002:4788, із реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.11.2018 року. Вказана земельна ділянка мала цільове призначення - 14.01 Для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій. За твердженням позивача, починаючи з дати державної реєстрації підприємством вже здійснювалася діяльність, направлена на підготовку до виробництва електроенергії, а саме - на будівництво сонячної електростанції.
На підтвердження здійснення господарської діяльності на вищевказаній земельній ділянці підприємством надавалось податковому органу, а також до суду, документи на підтвердження факту використання землі з метою будівництва електростанції ще в 2018 році, а саме: копію листа ПАТ «Українська залізниця» від 19.09.2018 року №Е-15/5152 про погодження техніко-економічних розрахунків схеми видачі потужності СЕС ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ (т. 2 а.с. 21), копію техніко-економічного розрахунку схеми видачі потужності СЕС ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ, який датований 2018 роком (т.2 а.с.22-205). Позивачем також здійснювалися необхідні дії з метою об`єднання дванадцяти земельних ділянок в одну, на підтвердження чого до суду надано копію клопотання про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 26.10.2018 (т.1 а.с.265); копію технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 01.11.2018 (т.1 а.с.266-278, т.2 а.с.1-18), копію договору на замовлення будівництва електростанції шляхом укладення Договору генерального підряду на будівництво сонячної електростанції № 190201/ГІЛ від 22.02.2019) (т.2 а.с.107-196). Підтвердженням виконання зазначеного договору є Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019 року (т.2 а.с.194-222). Окрім того, Позивачем були отримані Містобудівні умови та обмеженнями для проектування об`єкта будівництва № КР-26, датовані 06.07.2018 року (т.2 а.с.19-20).
Верховний Суд у постанові від 07.03.2024 року у справі № 480/293/20 зазначив, що отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку.
Аналізуючи вищевказане, дії підприємства по підготовці земельної ділянки до будівництва електростанції пов`язані із початком генерації електроенергії та отримання прибутку, на переконання суду, мають розумну економічну причину та відповідають визначенню господарської діяльності.
З цього приводу суд погоджується із твердженням сторони позивача, що без проведення такої підготовчої діяльності на земельній ділянці, підприємство не мало б змоги генерувати дохід від продажу електроенергії, яка є основним видом економічної діяльності позивача.
Тобто, вищевказані дії із замовлення містобудівних умов та обмежень, виготовлення топографо-геодезичних матеріалів, розроблення технічної документації та інших підготовчих документів є складовою процесу реалізації проєкту будівництва електростанції та, відповідно, пов`язані із використанням земельної ділянки у господарській діяльності. При цьому, оскільки такі підготовчі дії, що були спрямовані на будівництво електростанції, є невід`ємною частиною господарської діяльності з виробництва та реалізації електричної енергії, то, на думку суду, використання земельної ділянки здійснювалося підприємством ще з 2018 року.
Враховуючи вищевказані обставини, а також той факт, що податковим органом не було за час розгляду справи доведено факту невикористання підприємством земельної ділянки у господарській діяльності за період з 01.10.2018 по 21.02.2019, то суд доходить висновку про необґрунтованість, а тому протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №67804/15-32-07-01-19 від 19.12.2025 року.
Крім того, суд враховує твердження представників позивача про те, що спірна сума грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб за 2019 рік підприємству в акті перевірки та відповідно в оскаржуваному ППР була розрахована та визначено невірно. Так, на сторінці 24 Акту перевірки Відповідач здійснив розрахунок донарахування плати за землю за 2019 рік та зазначив у 2-й колонці таблиці, що кількість місяців нарахування складає « 2 міс. 21 день», в той час як нижче зазначив числовий проміжок з 01.01.2019 – 21.02.2019, що складає 1 місяць та 21 день. У 7-й колонці таблиці відповідачем зазначено про суму земельного податку за 2019 рік в розмірі 317 258,2 грн., в той же час його розмір повинен складати 196 123,05 грн. Зазначених тверджень представниками ГУ ДПС в Одеській області спростовано не було.
Верховний Суд неодноразово посилався на низку рішень Європейського суду з прав людини, які розкривають підхід до обґрунтованості судових рішень.
Як зазначив Верховний Суд, ЄСПЛ у справі «Салов проти України» наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). 
Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін. Вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Викладені в цьому рішенні мотиви та аргументи дають, на думку суду, відповідь на всі суттєві доводи сторін.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 264, 293-295 КАС України, суд, - 
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №67801/15-32-07-01-19 від 19.12.2025 року в частині донарахування податку на прибуток на суму 2 816 154,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 281 615,40 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №67804/15-32-07-01-19 від 19.12.2025 року.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 16 липня 2026 року.
Повне найменування сторін по справі:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІЛЬДЕНДОРФ ЕНЕРДЖИ» (67500, Одеська обл., Лиманський р-н, смт Доброслав, просп. 40-річчя Визволення, 2Б, код ЄДРПОУ 42164649).
Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ 44069166).

Суддя О.В. Білостоцький