МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2026 р. | № 400/997/26
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу 
за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача | Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про | визнання протиправним рішення від 20.01.2026 року № 10/29/2/1-738-2026 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним рішення військової частини № НОМЕР_1 про відмову з задоволенні рапорту про звільнення з військової служби ОСОБА_1 №10/29/2/1-738-2026 віл 20 січня 2026 року;
зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт на звільнення з військової служби ОСОБА_1 на підставі абзацу 16 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як повнорідного брата померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини та за результатами розгляду прийняти рішення, з урахуванням висновків суду в даній справі.
ІІ. Виклад позицій учасників справи
В обґрунтування позову позивач зазначив, що в зв`язку з смертю його повнорідного брата, військовослужбовця ОСОБА_2 , позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби відповідно до абз.16 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Однак у задоволенні рапорту було відмовлено. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки хоча смерть брата настала не від поранення (контузії, травми або каліцтва), проте така смерть настала у зв`язку з виконання ним обов`язків військової служби ( АДРЕСА_3 ). Крім того, смерть ОСОБА_2 не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не с наслідком вчинення померлім дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Враховуючи встановлені обставини, ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання прогресованого (спровокованого) безпосередньо під час виконання заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, і перебуваючи у н.п. Курдюмівка, н.ц. Озарянівка, н.п. Кліщїївка Донецької області під час дії воєнного стану. Вочевидь, захворювання ОСОБА_2 та причина смерті пов`язані саме із захистом Батьківщини.
Впродовж строків, визначених частиною 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідач відзив на позов не подав. 
Натомість, відзив надійшов до суду 29.05.2026 разом з клопотанням про поновлення строку на подання відзиву, мотивованим тим, що особовий склад юридичного відділення залучено до виконання бойових (спеціальних) завдань в складі основного командного пункту в операційній зоні ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ”. У відзиві відповідач проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Відповідач частково підтвердив фактичні обставини, викладені в позові, зокрема, що подання позивачем рапорту про звільнення з військової службу і щодо відмови відповідача у його задоволенні. Відповідач пояснив свою позицію тим, що законодавець надає право на звільнення з військової служби за сімейними обставинами у випадках, коли їхні близькі родичі загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Крім того, поняття «загиблий» та «померлий» не є тотожними за своєю суттю та відрізняються причиною та обставинами смерті особи. Загибель військовослужбовця є військовою втратою, що стосується категорії військовослужбовців, котрі брали участь у військових діях і загинули внаслідок дій противника, безпосередньо під час бойових дій. Загибель настає від зовнішнього насильницького впливу (зокрема, внаслідок осколкових уражень або кульового поранення не сумісного з життям, артилерійського обстрілу тощо), яке не пов`язане з наявними у людини захворюваннями. Особи, смерть яких настала внаслідок захворювання, в тому числі пов`язаного з проходженням військової служби та/або захистом Батьківщини вважаються померлими. В чинному законодавстві законодавцем розмежовуються поняття загибель та смерть, тому вказані поняття зазначаються окремо. Відтак, на думку відповідача, в розумінні чинного законодавства України ОСОБА_2 не є загиблим.
ІІІ. Рух справи
Ухвалою суду від 03.02.2026 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті.
Ухвалою від 20.05.2026 суд витребував у відповідача (Військової частини НОМЕР_1 ) копію рапорту позивача про звільнення з додатками.
Вимоги ухвали виконані 01.06.2026.
Ухвалою від 11.06.2026 суд витребував у військової частини НОМЕР_2 Акт проведення спеціального розслідування військовою частиною НОМЕР_2 за фактом смерті ОСОБА_2 від 13.07.2023 (НВ-2).
Вимоги ухвали виконані ВЧ НОМЕР_2 30.07.2026.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом 
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 26.11.2025 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), матір`ю позивача є ОСОБА_3 , батьком – ОСОБА_4 .
В матеріалах справи є свідоцтво про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_4 , видане відділом РАЦС м. Миколаєва 26.01.2001, в якому містяться такі відомості про батьків: матір- ОСОБА_3 , батько – ОСОБА_4 .
Отже, позивач і ОСОБА_2 є повнорідними братами відповідно до ч. 2 ст. 26 Сімейного кодексу України.
ОСОБА_2 відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_2 за №1/44615 від 10.03.2024 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 35 від 08.07.2023.
Витягом із протоколу засідання Центральної ВЛК Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2812 від 18.04.2024 встановлено, що захворювання солдата ОСОБА_2 «Двобічна верхньодольова бронхопневмонія. Гостра легенево-серцева недостатність», яка призвела до смерті: захворювання, яке призвело до смерті, Так, пов`язане з проходженням військової служби. 
Відповідно до Акту проведення спеціального розслідування за фактом смерті встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.04.2023 № 106 солдат ОСОБА_2 вибув на лікування у військово-медичний клінічний центр «Південного регіону» м. Одеса.
Згідно рапорту начальника служби повітряно-десантної техніки озброєння логістики військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_5 стало відомо, що близько 16.30 години від чергового ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_4 ) надійшло повідомлення про те, що близько 15.08 години перебуваючи за тимчасовим місцем проживання в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в номері 12 ( АДРЕСА_5 ) виявлено труп військовослужбовця, що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_2 .
Близько 14.00 години солдат ОСОБА_2 зателефонував громадянці ОСОБА_6 , яка близько 14.30 години прибула за тимчасовим місцем проживання в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в номері 12 (Київська обл., АДРЕСА_5 ) та виявила солдата ОСОБА_2 непритомним. Після проведення реанімаційних заходів, лікарями швидкої медичної допомоги було констатовано смерть військовослужбовця.
В матеріалах справи міститься рапорт позивача (без дати) про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Рапорт погоджений т.в.о. командира 2-го батальйону оперативного призначення.
Листом № 10/29/2/1-738-2026 від 20.01.2026 відповідач відмовив у задоволенні рапорта позивача, оскільки брат позивача помер від захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, що не відповідає умовам абз.16 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Не погодившись з зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду.
V. Джерела права
Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Пунктом 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Станом на час розгляду справи, строк дії воєнного стану в Україні не припинений і не скасований.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII).
Згідно із статтею 1 Закону № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, згідно пункту 4 якого встановлено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Статтею 26 Закону № 2232-XII, визначено підстави для звільнення з військової служби.
Так, підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Вимогами абз.16 п. 3) ч. 12 ст. 26 Закону № 2232 встановлено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Отже, викладеною правовою нормою визначено обов`язкову наявність наступних складових: наявність у члена сім`ї близьких родичів (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра); їх загибель або зникнення безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, визначено Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 9 травня 2009 р. за № 438/16454 (Інструкція).
Згідно пп.30) п. 5 Додатку 19 «Перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби» до наведеної Інструкції, документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану: документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб, свідоцтва про народження тощо), або копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці, або копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни; копія свідоцтва про смерть особи; документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану, або копія рішення суду про оголошення особи померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України, або витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин або рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України.
Таким чином, документом, який підтверджує підставу для звільнення з військової служби, у даному випадку, може бути або документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану, або копія рішення суду про оголошення особи померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України, або витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України.
За змістом п. 2, 3 розділу ХІІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 («Інструкція»), безповоротні втрати особового складу поділяються на: 1) бойові безповоротні втрати, до яких належать особи, які загинули під час виконання бойового завдання, від застосування противником зброї (в тому числі зброї масового ураження), померли унаслідок поранення (травми, контузії, каліцтва), хвороби та з інших причин під час бойової обстановки, перебування в полоні (заручниках), загинули унаслідок подій і нещасних випадків під час виконання бойових завдань; 2) інші померлі (загиблі), до яких належать особи, які померли від захворювання та з інших причин, не пов`язаних з участю в бойових діях, покінчили життя самогубством, загинули від необережного поводження зі зброєю, через порушення заходів безпеки, унаслідок позастатутних взаємовідносин, в аваріях, катастрофах та інших випадках, не пов`язаних із виконанням бойових завдань. Тимчасові втрати особового складу поділяються на: 1) бойові тимчасові втрати, до яких належать санітарні втрати, особи, зниклі безвісти за особливих обставин, полонені (заручники) або інтерновані в інших державах; 2) інші тимчасові втрати, до яких належать травмовані, хворі, отруєні, зниклі безвісти в умовах, не пов`язаних з бойовою обстановкою, дезертири та військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини або місця проходження служби.
Відтак, наведені норми права розмежовують безповоротні втрати особового складу на бойові безповоротні втрати та інших померлих (загиблих); тимчасові втрати на бойові тимчасові втрати та інші тимчасові втрати. При цьому, ключовими критеріями у розмежуванні таких категорій втрат особового складу є пов`язаність смерті конкретного військовослужбовця із його участю в бойових діях, із виконанням ним бойових завдань, застосуванням противником щодо нього зброї, санітарні втрати, смерть під час бойової обстановки зниклі безвісти за особливих обставин, полонені (заручники) або інтерновані в інших державах.
VІ. Оцінка суду
У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що наріжним питанням, яке необхідно розв`язати при вирішенні даного публічно-правового спору, є з`ясування передумов, з якими пов`язується подальша смерть брата позивача – ОСОБА_2 . 
Судом встановлено, що брат позивача був військовослужбовцем, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України під час дії воєнного стану.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що смерть ОСОБА_2 настала в результаті захворювання, ТАК, пов`язаного з проходженням військової служби.
Разом з тим, наказом № 1757 від 15.07.2023 командира ВЧ НОМЕР_2 (з основної діяльності) про затвердження акту проведення спеціального розслідування за фактом смерті від 13.07.2023 (НВ-2) військової частини НОМЕР_2 наказано вважати смерть військовослужбовця ОСОБА_2 такою, що не пов`язана з проходженням військової служби.
Суд звертає увагу, що відповідно до п. 9, 10 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 27 жовтня 2021 року № 332, якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини. Натомість, у випадку смерті військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком, виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні складається акт форми НВ-3.
В даному випадку акт форми НВ-3 не складався, про що окремо зазначено в наказі № 1757 від 15.07.2023 командира ВЧ НОМЕР_2 (з основної діяльності).
На момент смерті військовослужбовець ОСОБА_2 не перебував в зоні бойових дій, не виконував обов`язки військової служби, що також підтверджується Актом проведення спеціального розслідування за фактом смерті від 13.07.2023 (НВ-2).
Отже, у досліджуваній ситуації судом на підставі наявних доказів не встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання, спричиненого зовнішніми чинниками безпосередньо під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації.
Тоюто, відсутні підстави вважати, що брат позивача пішов із життя внаслідок захворювання, що виникло під час забезпечення ним національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. 
Відтак, причина смерті брата позивача безпосередньо не пов`язана із захистом Батьківщини.
Суд зазначає, приписи абз.16 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлюють підставу для звільнення з військової служби лише для близьких родичів тих військовослужбовців, які належать до категорії бойових безповоротних втрат.
Позаяк, рідний брат позивача у розумінні наведених вище приписів чинного законодавства належить до категорії інших померлих (за ознаками «помер від захворювання та з інших причин, не пов`язаних з участю в бойових діях»), то відсутні правові підстави ототожнювати його із загиблими під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Таким чином, проаналізувавши вищезгадані нормативно-правові акти, суд вважає, що відповідач правомірно, в порядку та в межах визначених чинним законодавством, відмовив позивачу у задоволенні його рапорту, через відсутність підстав для звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої та абзацу 16 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232.
VІІ. Висновки суду
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
VІІІ. Розподіл судових витрат
Оскільки суд відмовив у позові до суб`єкта владних повноважень, питання про розподіл судових витрат не вирішується
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко