ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1064/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №692/1610/25 Категорія: 304090000 | Чепурний О.П.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Новіков О. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Сіренка Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тернового Руслана Богдановича на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»(далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.01.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06653-01/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворені шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п.п.1.6 п.1 кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування суми кредиту за реквізитами, згідно п.п.1.6 договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомився з усіма його умовами.
24.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24052024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 24.05.2024 року до договору факторингу №24052024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №06653-01/2024 від 05.01.2024 року в розмірі 20300,00 грн., з яких:
- 5800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 14500,00 грн. - сума заборгованості за процентами.
Всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання прав вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №06653-01/2024 в розмірі 20300,00 грн.
Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2026 року позовну заяву задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №06653-01/2024 від 05.01.2024 року в розмірі 20300,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судові витрати в розмірі 3028,00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що належними доказами у справі підтверджено факт укладення кредитного договору.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, зокрема з копії кредитного договору та детального розрахунку заборгованості, розмір процентної ставки, який визначений та узгоджений сторонами в кредитному договорі №06653-01/2024 укладеному 05.01.2024 року та нарахований розмір заборгованості за відсотками відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування», а тому його не можна вважати як надмірним і він підлягає стягненню з відповідача.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник  ОСОБА_1 - адвокат Терновий Р.Б. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду в частині стягнення відсотків є незаконним та необґрунтованим, просить його змінити, зменшивши їх розмір до 2900,00 грн., але у будь-якому разі не більше 6960.00 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Враховуючи, що кредитний договір №06653-01/2024 укладено 05 січня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому первісний кредитор мав привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього закону, зважаючи на порядок укладення договору із відповідачем.
Таким чином, умови кредитного договору №06653-01/2024 укладено 05 січня 2024 року щодо встановлення денної процентної ставки вище 1% є нікчемними в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Крім того, суд першої інстанції не врахував, що визначений у кредитному договорі №1333-4741 від 17.01.2024 розмір відсотків (1,80% та 2,50% за кожен день) є явно завищеним та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, відтак, положення договору, які встановлюють такі проценти для користування кредитом, несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки всупереч вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50%) у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за вказаним договором.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, зважаючи на законодавче впровадження поступової зміни відсоткової ставки, тому позикодавцем нарахування відсотків здійснено у відповідності до вимог Закону. 
Зазначає, що укладений кредитний договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договору не було порушено Закону України «Про захист прав споживачів».
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
При розгляді справи встановлено, що 05.01.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №06653-01/2024. Відповідно до п.1.1. договору товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 5800,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, кредит надається строком на 120 днів, дата надання кредиту 05.01.2024 року, дата погашення кредиту 03.05.2024, процентна ставка становить 2,50% в день.
24.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24052024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. До договору факторингу додано Акт прийому-передачі реєстру боржників та реєстр боржників, зі змісту якого вбачається, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №06653-01/2024 від 05.01.2024 року.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням наведеного, встановлено, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідач не заперечувала факту укладення спірного договору, однак не погоджується з нарахованими відсотками.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 22 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 20 серпня 2024 року не більше 1 %.
Таким чином, при обчисленні розміру заборгованості за відсотками слід враховувати поетапне зменшення розміру денної процентної ставки. При цьому, колегія суддів вважає, що Прикінцеві та Перехідні положення даного Закону застосовуються до спірних правовідносин, незважаючи на укладення договору після набрання чинності норм щодо максимальної відсоткової ставки.
Як видно із розрахунку заборгованості нарахування відсотків здійснювалося первісним кредитором до дня закінчення строку дії договору - 03.05.2024 року за відсотковою ставкою 2,5% в день. Однак, враховуючи положення пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» нарахування відсотків за період з 22 квітня 2024 року по 03 травня 2024 року здійснено за відсотковою ставкою 2,5%, що суперечить вимогам закону, оскільки у вказаний період діяла відсоткова ставка 1,5%. Таким чином, здійснивши перерахунок заборгованості за відсотками за вказаний період кредитування, судом апеляційної інстанції установлено, що загальний розмір боргу за відсотками становить 13804,00 грн. 
Що стосується посилань на несправедливі умови договору у частині встановленої відсоткової ставки, то слід зауважити, що відповідно до ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Колегія суддів звертає увагу, що включення у договори із споживачем умов, які є несправедливими, є підставою для визнання таких умов недійсними.
ОСОБА_1 не оспорювала укладений між нею та ТОВ «Аванс Кредит» договір та з позовом про визнання його недійсним, в цілому або в його частині, до суду не зверталась.
Так, сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір відсоткової ставки.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості за відсотками. 
У порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви (з урахуванням часткового задоволення апеляційної інстанції та застосування судом зустрічного зарахування оплат судового збору) у розмірі 2814,57 грн.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тернового Руслана Богдановича - задовольнити частково.
Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2026 року - змінити та викласти резолютивну частину рішення суду в наступній редакції: 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №06653-01/2024 від 05.01.2024 року в розмірі 19604,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5800,00 грн. та відсотків у розмірі 13804,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2814,57 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді