Справа № 629/5297/26
Номер провадження 2/629/2143/26 

РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Ткаченко Н.В., за участю секретаря Олексенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом, про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 договору №7862285 про надання споживчого кредиту від 06.05.2024 року, відповідач отримала кредит в розмірі 12000 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50% від суми кредиту за кожен день користування. Вказаний кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. 07.05.2024 було укладено Додаткову угоду до Договору №7862285 про надання споживчого кредиту від 06.05.2024 відповідно до якого відповідач збільшила суму кредиту на 2000 грн., грошові кошти були перераховані на її платіжну картку № НОМЕР_1 . Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у розмірі 44100 грн., з яких: 14000 грн. заборгованість за кредитом, 23100 грн. заборгованість за нарахованими процентами до кредитного договору 7000 грн. заборгованість за штрафом. 24.12.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу №24.12/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». ОСОБА_1 не повернула своєчасно суму кредиту, нараховані відсотки та нараховані штрафи, тому, у зв`язку із порушенням взятих на себе зобов`язань, утворилася заборгованість в сумі 41000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
Ухвалою суду від 22.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням (виклику) сторін.
22.06.2026 через систему «Електронний суд» відповідач подала відзив на позовну заяву, в якій просила застосувати положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та відмовити ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» у стягненні нарахованих штрафів, пені та неправомірних відсотків, здійснивши перерахунок заборгованості, відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. В обґрунтування заперечень зазначила, що вона є дружиною військовослужбовця Збройних Сил України, який бере безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони в умовах воєнного стану. Позивачем не було враховано її особливий статус, а наданий розрахунок заборгованості містить приховані штрафні санкції, пеню та неправомірно нараховані відсотки за період дії воєнного стану та служби її чоловіка, що прямо суперечить чинному законодавству відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Заявлена сума у розмірі 10000 грн. на професійну правничу допомогу адвоката є неспівмірною зі складністю справи, обсягом виконаної роботи та фінансовим становищем її родини. Надана позивачем платіжна інструкція № 3943 від 22.04.2026 року свідчить про пакетну оплату послуг адвоката за групу позовів (100 000 грн за 10 справ), а підготовка даної заяви є типовою та строковою, що не вимагало значних затрат часу. 
26.06.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 15867,50 грн., судові витрати у розмірі 2662,40 грн. та 10000 грн. витрат на правову допомогу. Вказав, що зміни до пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині надання пільг дружинам (чоловікам) військовослужбовців набули чинності 18.05.2024p. Відповідно до кредитного договору за період з 06.05.2024 року по 17.05.2024 року (включно), до набрання чинності змінами до пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний 1 правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" стосовно дружин (чоловіків) військовослужбовців, заборгованість за договором № 7862285 про надання споживчого кредиту від 06.05.2024р. становить 15867,50 грн., яка складається з: 14 000 грн. заборгованість за кредитом, 1867,50 грн – заборгованість за нарахованими процентами. 
Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
06.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №7862285, у відповідності до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_1 грошових коштів у розмірі 12000 грн. на строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів.
Відповідно до п. 1.5.1. договору, стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору.
Відповідно до п 1.5.2 договору, знижена процентна ставка 1,125 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 26.05.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.
Відповідно до п.5.1 сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів. Крім випадку визначеного в п.п. 5.3. договору.
Даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С1583.
Також, 06.05.2024 року відповідачем було підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
07.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода до договору №7862285 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов договору сторони домовились збільшити суму кредиту на 2000 гривень, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору: Викласти п.1.3 Договору в новій редакції: «1.3. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 14000,00 гривень. Тип кредиту кредит.». 1.2. Викласти Додаток №1 до Договору в новій редакції, що додається. 1.3. Враховуючи збільшення загальної суми кредиту, Сторони також визначають, що на момент укладення цієї Додаткової угоди: Денна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,50% в день, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1,48% в день.
Дана додаткова угода підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5429.
07.05.2024 року відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором та погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Кредитні кошти у розмірі 12000 грн. були надані 06.05.2024 року ОСОБА_1 шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26.12.2024 року.
Кредитні кошти у розмірі 2000 грн. були надані 07.05.2024 року ОСОБА_1 шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» від 26.12.2024 року.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 44100 грн., з яких: 14000 грн. заборгованість за кредитом, 23100 грн. заборгованість за нарахованими процентами до кредитного договору, 7000 грн. заборгованість за штрафом.
24.12.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу №24.12/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за договором №7862285 про надання споживчого кредиту від 06.05.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», про що суду надано витяг з реєстру боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №24.12/24-Ф, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №7862285 у розмірі 44100 грн., з яких: 14000 грн. заборгованість за кредитом, 23100 грн. заборгованість за нарахованими процентами до кредитного договору 7000 грн. заборгованість за штрафом.
26.06.2026 від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 15867,50 грн., яка складається з: 14000 грн. заборгованість за кредитом, 1867,50 грн. заборгованість за нарахованими процентами.
Згідно інформації, яка надійшла до суду 07.07.2026 від АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-29101 від 07.07.2026, наданої на виконання ухвали суду від 22.06.2026, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . 06.05.2024 року. На платіжну картку № НОМЕР_2 , не було зарахування коштів у сумі 14000 грн. Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період з 06.05.2024 року по 11.05.2024 року +380663234238. З наданої банком виписки за період з 06.05.2024 року по 10.05.2024, вбачається, що на картковий рахунок № НОМЕР_2 06.05.2024 через IPAY_CREDIT_VISA відбулося зарахування грошових коштів у розмірі 12000 грн., 07.05.2024 через FUIB MoneyTransfer відбулося зарахування грошових коштів у розмірі 2000 грн.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу.
За змістом ст. 6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
При цьому, абз.2 частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20).
Отже, належними і допустимими доказами по справі підтверджується факт укладення між сторонами спірного правочину, погодження ними всіх його істотних умов, а також виконання кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку ОСОБА_1 .
Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконала свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.
Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.
Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором №7862285 від 06.05.2024.
Зважаючи, що відповідачем належним чином не виконано умови кредитного договору, заборгованість у повному обсязі не погашено, то наявні підстави для її стягнення у судовому порядку.
Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушує взяте на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14000 грн., законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Щодо вимоги стягнення заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 1867,50 грн. грн., суд зазначає наступне.
Відповідач стверджує, що позивачем не було враховано її особливий статус, а саме, що її чоловік проходить військову службу і нарахування відсотків суперечить чинному законодавству відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
З документів наданих відповідачкою на підтвердження наявності правових підстав для звільнення її від сплати процентів за користування кредитом, вбачається, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 06.06.2023 року, та її чоловік з 24.05.2022 року проходить військову службу за мобілізацією.
Законом України від 11.04.2024 №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» пункт 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в такій редакції: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Відповідні зміни до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якими передбачено ненарахування процентів за користування кредитом, зокрема дружинам/чоловікам військовослужбовців, набули чинності 18.05.2024 та не містять прямої вказівки на їх зворотну дію у часі.
За таких обставин суд доходить висновку, що зазначені положення Закону не поширюються на правовідносини щодо нарахування процентів за користування кредитом за період з 06.05.2024 по 17.05.2024, тобто до набрання чинності відповідними змінами.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, стягненню підлягають проценти, нараховані за період з 06.05.2024 по 17.05.2024 включно із застосуванням зниженої процентної ставки 1,125% за 12 днів та складають у розмірі 1867,50 грн. ((12000 грн. х 1,125% х 1 день=135) + (14000 грн. х 1,125% х 11 днів=1732,50) (135+1732,50=1867,50).
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості з відповідачки у розмірі 15867,50 грн., яка складається з: 14 000 грн. заборгованість за кредитом, 1867,50 грн. заборгованість за нарахованими процентами
При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В обґрунтування витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір №02-08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024, укладений між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ФОП ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі наданих послуг №144 до договору №02-08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024, відповідно до якого вартість послуг ФОП ОСОБА_3 за складання та подання позовних заяв про стягнення заборгованості з боржників ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» згідно реєстру №1 від 21.04.2026 складає 100000 грн.; платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 22.04.2026 №3943, відповідно до якої ОСОБА_3 було перераховано 100000 грн. №02-08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 по акту №144 від 21.04.2026; згідно договору витяг з реєстру №1 до акт приймання-передачі наданих послуг №144 до договору №02-08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024, відповідно до якого за складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором №7862285 про надання споживчого кредиту від 06.05.2026 та клопотання про витребування доказів вартість складає 10000 грн.; копія довіреності; копія свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю. 
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. є неспівмірною, зокрема, із складністю справи та виконаними роботами. Зокрема, представник позивача в судове засідання не прибував, зазначена категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, додатки до позовної заяви, також є наперед визначеними та не потребують великих зусиль для їх зібрання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Відповідно до правил статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 957,95 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 14, 16, 512, 512, 516, 626, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за кредитним договором №7862285 від 06.05.2024 у розмірі 15867,50 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» судовий збір у розмірі 957,95 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.4, ЄДРПОУ 41915308.
Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя      Наталія ТКАЧЕНКО