Роздільнянський районний суд Одеської області
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/4119/25 
Номер провадження: 2/511/376/26
28 липня 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді - Бобровська І. В.,
при секретарі судового засідання – Кіндракевич В.Ф., 
за участю: 
позивача – ОСОБА_1 , 
представника позивача - адвоката Панчошенка О.В., 
представника орану опіки та піклування – Раду І.Л., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини, -
ВСТАНОВИВ:
02.12.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком – позивачем ОСОБА_1 за місцем його фактичного проживання. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_4 з 18.11.2008 по 07.03.2023 року. Від 
Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням суду від 04.03.2024 року припинено стягнення аліментів з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягувалися на підставі судового наказу Роздільнянського районного суду від 13.02.2023 року по справі №511/260/23, з дня набрання рішенням законної сили. Позивач зазначає, що з травня місяця 2023 року син ОСОБА_7 за власним бажанням проживає з ним. Колишня дружина відповідачка ОСОБА_2 з дитиною не спілкується, не утримує її, не бере участі у вихованні. Позивач звільнений з військової служби через сімейні обставини в запас 30.10.2025. Враховуючи інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків просить позов задовольнити. 
Ухвалою суду від 25.12.2025 відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 03.03.2026 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Орган опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, витребувано з Органу опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (код ЄДРПОУ 04527193) висновок щодо доцільності проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з його батьком, ОСОБА_1 .
14.04.2026 до суду від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області надійшов висновок від 03.04.2026 №77-Ср про неможливість надання висновку щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком. 
Ухвалою суду від 01.07.2026 закрито підготовче провадження у справі. 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Панчошенко О.В. позовні вимоги підтримали, не погодились з висновком органу опіки та піклування, вважали, що спір між сторонами існує і до суду з позовом вони звернулись до досягнення дитиною14 років. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула у зв`язку з перебуванням за кордоном, про що надала заяву, відзиву на позовну заяву не надала, заперечень проти позову не висловила. 
Представник третіх осіб - Служби у справах дітей виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Раду І.Л. заперечувала проти позову, вказала, що визначення місця проживання дітей в судовому порядку здійснюється виключно у разі наявності спору між батьками з даного приводу, а в даному випадку спір між батьками відсутній, крім того, дитина з 14 років самостійно обирає місце проживання.
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.
Судом встановлено наступне.
Сторони по справі зареєстрували шлюб 18.11.2008року, який Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 лютого 2023 року розірваний. 
За час спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: доньку- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 29.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №2;сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 01.02.2011 року виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на підставі актового запису №9та доньку-  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 21.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису №706.
Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю ОСОБА_2 .
Судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.02.2023 року з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі половини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня подання даної заяви до суду і до досягнення старшою донькою - ОСОБА_5 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 , а далі з 16 грудня 2025 року до досягнення сином - ОСОБА_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 , в розмірі 1/3 (однієї третини) усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, а з 21 січня 2029 року до досягнення молодшою донькою- ОСОБА_6 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_12 , в розмірі1/4 (однієї чверті) усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. 
З квітня 2023 року і по теперішній час неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за власним бажанням проживає з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 13.06.2023 року складеним керівником служби у справах дітей виконкому Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. 
Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.10.2023 (Справа № 511/1829/23) припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт НОМЕР_6 виданий 18.05.2018 року органом 5141, ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу Роздільнянського районного суду від 13.02.2023 року по справі №511/260/23, з дня набрання рішенням законної сили та змінено розмір аліментів, визначений судовим наказом, виданим 13.02.2023року Роздільнянським районним судом Одеської області в справі №511/260/23, на інших дітей в бік зменшення. Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі. 
Судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.12.2025 (Справа № 511/4283/25) стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, з дня подання даної заяви до суду, а саме з 18.12.2025 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Орган опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області надав висновок від 03.04.2026 №77-Ср про неможливість надання висновку щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком. Висновок обґрунтований тим, що з квітня 2023 року неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Актами обстеження умов проживання від 13.06.2023 року складеним керівником служби у справах дітей виконкому Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Мати перебуває за кордоном. Спору між батьками про місце проживання сину немає, дитина досягла 14 років та згідно ст.160 СК має право самостійно обирати з ким з батьків вона хоче проживати. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до частини другої статі 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
У статті 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що першочерговим критерієм визначення місця проживання дитини, яка не досягла десяти років, є спільна згода батьків.
У випадку наявності спору між батьками щодо місця проживання малолітньої дитини, такий спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (стаття 161 СК України).
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, ЄСПЛ зазначав, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року, заява № 31111/04, вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
На думку суду висновок органу опіки та піклування від 03.04.2026 №77-Ср про неможливість надання висновку щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини та нормам закону. 
Судом також заслухана думка дитини ОСОБА_3 , якій підтвердив, що проживає з батьком з 2023 року за власним бажанням, мати з сестрами перебувають за кордоном, він з ними не контактує. 
Отже, між сторонами по справі немає спору щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , який до того ж досяг чотирнадцяти років вже на момент звернення позивача до суду та відповідно до частини другої статті 29 ЦК України, частини третьої статті 160 СК України може вільно обирати собі місце проживання.
Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову батька дитини про визначення місця проживання дитини разом із ним, так як ним не доведено, що його права порушені. А відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України до суду особа має право звернутися, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються. Жодну із цих дій відповідач не вчиняв.
Суд звертає увагу, що фактично цей спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, яка і так фактично з квітня 2023 року з ним проживає і продовжує проживати. Мати дитини не вимагала та не вимагає зміни його місця проживання, сплачує аліменти батьку на утримання сина, а у справі відсутні докази того, що батько дитини забороняє матері бачитися з сином.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача на користь позивача відсутні.
На підставі статей 7, 160, 161, 171 СК України, керуючись ст.ст. 4, 18, 19, 76-81, 95, 206, 211, 247, 258-259, 263-265, 280-284, 288, 289 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено - 06 серпня 2026 року.

Суддя:      І. В. Бобровська