Справа № 953/5506/26
н/п 2/953/3651/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 липня 2026 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Тютюновій В.О.,
представника відповідача - адвоката Зудер`янц В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -
УСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» - адвокат Журавльов С.Г. звернувся до суду через підсистему "Електронний суд" з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» суму заборгованості за кредитним договором №9-165-855-2-20-Г в розмірі 51 082,21 гривень, що складається з: - заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена): 26 631,43 гривень; - заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 5 223,65 гривень; - заборгованість по сплаті комісій (в тому числі прострочена): 19 227,13 грн. та судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 2 662,40 гривень; на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11 200,00 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.02.2020 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (далі – АТ «МЕГБАНК», Банк) та ОСОБА_1 (далі – Клієнт, Боржник, Відповідач) було укладено Кредитний Договір № 9-165-855-2-20-Г (з ануїтетними платежами) (далі – Кредитний договір), який складається з публічної частини договору, якою є Правила обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК», розміщені на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний Кредитний договір.
За умовами п. 7.1 Кредитного договору, він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 02.02.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним.
Банк свої зобов`язання перед Позичальником за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши йому Кредит у розмірі та на умовах, погоджених у Кредитному договорі. Позичальник Кредит одержав, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків та комісії (за наявності) за користування Кредитом Відповідач виконав не в повному обсязі, допустивши прострочення здійснення строкових платежів, а також та не повернув кредит після закінчення строку кредитування, внаслідок чого у останнього сформувалась заборгованість.
03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Новий кредитор) був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» є фінансовою установою та має діючу ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема з надання послуг з факторингу, від 14.03.2024 року.
Таким чином, відповідно до умов Договору № 1/12 ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості Боржників за Основними Договорами. 
Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до Відповідача – боржника за Кредитним договором № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року. 
Згідно з Розрахунком заборгованості Відповідача – боржника за Кредитним договором № 9- 165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість Боржника/Відповідача становить: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 26 631,43 грн.; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 5 223,65 грн.; заборгованість по сплаті комісії (в тому числі прострочена): 19 227,13 грн., загальна сума заборгованості становить 51 082,21 грн.
Позивач зазначає, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому – ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «МЕГАБАНК» станом на день відступлення права вимоги – 03.09.2024 року. У свою чергу, ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», ні ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Розмір заборгованості Боржника/Відповідача підтверджується довідкою та виписками по особових рахунках позичальника.
Відповідач не виконував умови Договору належним чином, не повністю сплачував платежі у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. 
Повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс в зв`язку із розглядом даної справи складає 13862,4 грн., а саме: судовий збір: 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу: 11200,00 грн.
Витрати на професійну правничу складаються з: проведення юридичного та фінансового аналізу 1 Боржника 1200,0 грн.; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з Боржника 10000,0 грн.
Зазначений попередній розрахунок суми судових витрат включає в себе витрати понесені із зверненням Позивача за наданням правничої допомоги згідно Договіру про надання правничої допомоги № 1/07 від «01» липня 2025 року, Акту приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги №12101622 від 05.01.2026 року, підписаного між ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» та Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС».
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2026 року справу передано для розгляду судді Колесник С.А.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04.05.2026 провадження у справі відкрито в порядку спрощзеного позовного провадження з повідомленням сторін. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
25.05.2026 до суду від представника відповідача - адвоката Зудер`янц В.В. надійшов Відзив на позовну заяву, у якому представник просила поновити строк для подання відзиву на позовну заяву, вважати його пропущеним з поважних причин; позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь Позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 412,23 грн., обгрунтовуючи його тим, що 08.05.2026 між ОСОБА_1 та адвокатом Зудер`янц було укладено Договір б/н про надання правничої допомоги. 10.05.2026 адвокат через систему «Електронний суд» подав заяву про ознайомлення з позовною заявою та доданими матеріалами та після 11.05.2026 отримала доступ до електронної справи.
В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованість по сплаті комісії (в тому числі прострочена) в розмірі 19 227,13 грн., відмовити в частині стягнення заборгованість по сплаті сплаті відсотків (в тому числі прострочена) в розмірі 5 223,65 грн. В частині стягнення заборгованісті за кредитом (в тому числі прострочена) в розмірі 26 631,43 грн., просила задовольнити частково, зазначила, що сума боргу за тілом кредиту повинна бути зменьшина на суму безпідставно стягнутої комісії, відповідно стягнута може бути сума в розмірі 7 412,23 грн. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу в розмірі 11 200 грн. також просила відмовити.
В обґрунтування відзиву, представник Відповідача посилалася на наступне.
Відповідно до пункту 2.8 Кредитного договору № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року, сторони передбачили щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4% від суми кредиту, що згідно з Графіком платежів (Додаток №1) становить фіксовану суму 800,80 грн щомісячно. Позивач просить стягнути заборгованість за цією комісією у розмірі 19 227,13 грн.
Зазначила, що зі змісту кредитного договору, укладеного міжАТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_2 , вбачається, що відповідачці ОСОБА_1 встановлено щомісячну комісію за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, стороною позивача доведено не було. Таким чином пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію (плату за обслуговування кредиту) щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована комісія в сумі 19227,13 гривень, не підлягає стягненню з відповідачки. Вказала, що підписанням Договору Позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, однак, умови договору не містять відомостей що саме включає в себе ця послуга. Усі послуги з обслуговування кредитної заборгованості, які перелічені у кредитному договорі є пов`язаними з інформуванням про стан кредитної заборгованості. Вказане кореспондується з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21 з подібними правовідносинами.
Як вказує представник відповідача, з доданої позивачем Виписки по Особовому рахунку з 03.02.2020 року по 02.12.2022 рік, вбачається, що Відповідачка належним чином виконувала умови договору в період з 03.02.2020 року до 01.02.2022 року. В цей період (24 місяці) відповідачка щомісячно сплачувала ануітетний платіж відповідно до Графіку платежів (Додаток №1). За цей період (24 місяці) Відповідачка щомісячно сплачувала комісію в розмірі 800,80 грн. (нікчемність п. 2.8 умови Кредитного договору № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року викладена вище). Таким чином, загальна сума безпідставно сплаченої комісії: 24 місяці ? 800,80 грн = 19 219,20 грн. Оскільки п. 2.8 договору є нікчемним, кошти в розмірі 19 219,20 грн були отримані банком без належної правової підстави. Зазначені кошти мали автоматично спрямовуватися банком на погашення чергових платежів за тілом кредиту та правомірними відсотками (10%), а не зараховуватися як комісія. З урахуванням вказаного, заявлене Позивачем тіло кредиту у розмірі 26 631,43 грн має бути зменшене судом на суму безпідставно стягнутої комісії.
Також вважала безпідставним нарахування відсотків після закінчення строку дії договору. Так, пунктом 2.2 Кредитного договору визначено, що кредит надається з 03 лютого 2021 року до 02 лютого 2024 року включно. Пунктом 2.11 Кредитного договору визначено, що процентна ставка за користування кредитом понад строк визначений в п.2.2 Договору становить 0,1 відсоток. Пункт договору про нарахування відсотків після закінчення строку дії кредиту, на її думку, є неправомірним. 
Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду України, після закінчення строку кредитування (або в разі дострокового розірвання) банк втрачає право нараховувати проценти, передбачені умовами договору. Після 02.02.2024 року банк втратив право нараховувати відсотки за базовою ставкою 10% річних, а нарахування відсотків після закінчення строку дії кредиту є неправомірним.
Вказала, що оскільки Позивач надав загальну довідку-розрахунок станом на 03.09.2024 року і не надав суду детального помісячного розрахунку заборгованості за відсотками з розбивкою періодів «до» та «після» закінчення строку договору, Позивачем не доведено належними та допустимими доказами (ст. 77, 81 ЦПК України) правомірність та точний розмір відсотків. Сам по собі витяг чи довідка без деталізації не є беззаперечним доказом заборгованості за відсотками. Для того щоб довести наявність боргу та відсотків, кредитор – Позивач зобов`язаний надати: Детальний розрахунок в якому має чітко розписувати суму заборгованості (окремо тіло кредиту, відсотки, комісії) із зазначенням періодів нарахування, дат та розмірів усіх здійснених платежів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, самостійно створена банком довідка (або виписка зі счета) про заборгованість не є належним і допустимим доказом розміру боргу. Достовірними доказами визнаються лише первинні бухгалтерські документи (меморіальні ордери, квитанції, виписки за картковими рахунками). 
Верховний Суд у своїх рішеннях (зокрема у справах щодо стягнення кредитів) наголошує на тому, що Банк не може підтвердити фактичний розмір боргу (тіло кредиту, відсотки, комісії) виключно власними справками чи роздрукованими таблицями, оскільки вони є похідними, а не первинними документами. Суми заборгованості мають бути підтверджені первичными документами, що фіксують здійснення кожної господарської операції, як цього вимагає профільне законодавство про бухгалтерський облік. Вважає, що за таких обставин, вимоги про стягнення відсотків у сумі 5 223,65 грн є необґрунтованими та недоведеними позивачем.
Ухвалою суду від 10.06.2026 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зудер`янц В.В. про визнання поважними причин пропуску процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву та поновлення пропуску процесуального строку для подання відзиву – задоволено. Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для подання відзиву на позовну заяву. Поновлено пропущений ОСОБА_1 строк для подання відзиву на позовну заяву, поданий представником - адвокатом Зудер`янц Вікторією Вікторівною 25.05.2026 та долучено даний відзив до справи.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. До суду направив заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовну заяву підтримав, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві, просив про її задоволення. 
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову частково заперечувала, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, приходить до наступного
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.02.2020 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (далі – АТ «МЕГБАНК», Банк) та ОСОБА_1 (далі – Клієнт, Боржник, Відповідач) було укладено Кредитний Договір № 9-165-855-2-20-Г (з ануїтетними платежами) (далі – Кредитний договір), який складається з публічної частини договору, якою є Правила обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК», розміщені на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний Кредитний договір.
За умовами п. 7.1 Кредитного договору, він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 02.02.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним.
У подальшому Банк свої зобов`язання перед Позичальником за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши йому Кредит у розмірі та на умовах, погоджених у Кредитному договорі.
Позичальник Кредит одержав, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків та комісії (за наявності) за користування Кредитом Відповідач виконав не в повному обсязі, допустивши прострочення здійснення строкових платежів, а також та не повернув кредит після закінчення строку кредитування, внаслідок чого у останнього сформувалась заборгованість перед Позивачем, що складається з: Заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 26 631,43 грн. Заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 5 223,65 грн. Заборгованість по сплаті комісії (в тому числі прострочена): 19 227,13 грн. Загальна сума заборгованості: 51 082,21 грн. і підтверджується довідкою, виписками з рахунку Клієнта, що здійснений Банком і доданий до даного позову.
03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Новий кредитор) був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» є фінансовою установою та має діючу ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема з надання послуг з факторингу, від 14.03.2024 року.
У п. 1 вказано, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осібпідприємців та/або юридичних осіб, Зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом – Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом – «Основні договори», надалі за текстом – Права вимоги. 
Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Пункт 2 Договору № GL1N426240 визначає, що Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних в Основних договорах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із Боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за мировими угодами із Боржниками, договорами з арбітражними керуючими Боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів Боржників, тощо. 
Відповідно до п. 4 Договору № GL1N426240, Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 21 723 211,51 (Двадцять один мільйон сімсот двадцять три тисячі двісті одинадцять гривень) 51 копійку, надалі за текстом – Ціна договору. Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до пункту 14 цього Договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор. На підтвердження здійснення оплати до Заяви додається копія Платіжної інструкції № 66895 від 31.07.2024 року на суму 23 425 777 (двадцять три мільйони чотириста двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят сім) гривень 00 копійок. 
У призначенні платежу вказано, що оплата здійснена за лот GL1N426240 відповідно до протоколу GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року. За результатом відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, номер лота: GL1N426240, було укладено декілька договорів, серед яких у тому числі і Договір № GL1N426240 від 03.09.2024 року. 
Ціна у тому числі цього Договору була сплачена відповідно до вказаної Платіжної інструкції. Пунктом 14 Договору № GL1N426240 визначено, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін. Таким чином, Новий кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до Боржників за Основними договорами, серед яких і право вимоги до Відповідача – боржника за Кредитним договором № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року. 
Пунктом 2 Договору № GL1N426240 передбачено, що після набуття Новим кредитором Прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України. Користуючись даним правом Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Первісний кредитор) 27.12.2024 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (Новий кредитор) Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» є фінансовою установою та має діючу ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема з надання послуг з факторингу, надання коштів та банківських металів у кредит, від 14.03.2024 року. 
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування», відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. Отже, відступлення права вимоги відбулось законно з урахуванням ч. 2 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування». У п. 1 вказано, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, Зазначених у Додатку №1 до цього Договору (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються до Боржників/Дебіторів за такими договорами), надалі за текстом – Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом – «Основні договори», надалі за текстом – Права вимоги. 
Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Права вимоги, що відступаються за цим Договором належать Первісному кредитору на підставі договору від 03.09.2024 року №GL1N426240 про відступлення прав вимоги, що укладений ним з попереднім кредитором Боржників – АТ «МЕГАБАНК», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, переможцем яких став Первісний кредитор. Пункт 2 Договору № 1/12 визначає, що за цим Договором Новий кредитор набуває усі права кредитора за Основними договорами.
Таким чином, відповідно до умов Договору № 1/12 ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості Боржників за Основними Договорами. 
Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до Відповідача – боржника за Кредитним договором № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року. 
Згідно з Розрахунком заборгованості Відповідача – боржника за Кредитним договором № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість Боржника/Відповідача становить: Заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 26 631,43 грн. Заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 5 223,65 грн. Заборгованість по сплаті комісії (в тому числі прострочена): 19 227,13 грн. Загальна сума заборгованості: 51 082,21 грн. 
Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому – ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «МЕГАБАНК» станом на день відступлення права вимоги – 03.09.2024 року. У свою чергу, ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», ні ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Розмір заборгованості Боржника/Відповідача підтверджується довідкою та виписками по особових рахунках позичальника
Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ, перейшло право вимоги кредитного договору № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року, укладеного між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 . 
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
За змістом ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» (далі також - Закон України № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року. 
За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Додатком 2 до Правил про споживчий кредит до платежів за додаткові та супутні послуги банку віднесено, у тому числі, розрахунково-касове обслуговування.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону № 1734-VIII та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (постанова Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21),
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, зокрема, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до частини першої статті 216 ЦК Українинедійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Згідно зі статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Відповідно достатті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.
Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та другастатті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату занадання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно дочастин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19).
Відповідно до пункту 2.8 Кредитного договору № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року, сторони передбачили щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4% від суми кредиту, що згідно з Графіком платежів (Додаток №1) становить фіксовану суму 800,80 грн щомісячно. Позивач просить стягнути заборгованість за цією комісією у розмірі 19 227,13 грн. 
Підписанням Договору Позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, однак, умови договору не містять відомостей що саме включає в себе ця послуга. 
Усі послуги з обслуговування кредитної заборгованості, які перелічені у кредитному договорі є пов`язаними з інформуванням про стан кредитної заборгованості.
Вказане кореспондується з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21 з подібними правовідносинами.
Таким чином, пункт 2.8 Кредитного договору № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року, яким передбачено сплату позичальником комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 1,4 % щомісячно від суми кредиту, що згідно з Графіком платежів (Додаток №1) становить фіксовану суму 800,80 грн щомісячно, є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного міжАТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_2 , необхідно  дійти до висновку про те, що відповідачці ОСОБА_1 встановлено щомісячну комісію за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, стороною позивача доведено не було. Таким чином пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію (плату за обслуговування кредиту) щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована комісія в сумі 19227,13 гривень, не підлягає стягненню з відповідачки. А відтак, позивачем не доведено правомірність нарахування вищевказаної суми комісії, в зв`язку з чим, вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки комісії є безпідставними, та у стягненні з відповідача комісії слід відмовити.
Щодозменшення суми заборгованоьті тіла кредиту за рахунок безпідставно сплачених коштів по комісії, суд при ходить до наступних висновків:
Як вбачається з доданої позивачем Виписки по Особовому рахунку з 03.02.2020 року по 02.12.2022 рік, Відповідачка належним чином виконувала умови договору в період з 03.02.2020 року до 01.02.2022 року. В цей період (24 місяці) відповідачка щомісячно сплачувала ануітетний платіж відповідно до Графіку платежів. 
За цей період (24 місяці) відповідачка щомісячно сплачувала комісію в розмірі 800,80 грн. (нікчемність п. 2.8 умови Кредитного договору № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року викладена вище).Таким чином, загальна сума безпідставно сплаченої комісії: 24 місяці ? 800,80 грн = 19 219,20 грн.
Оскільки п. 2.8 договору є нікчемним, кошти в розмірі 19 219,20 грн були отримані банком без належної правової підстави.
Зазначені кошти мали автоматично спрямовуватися банком на погашення чергових платежів за тілом кредиту та правомірними відсотками (10%), а не зараховуватися як комісія.
З урахуванням цього, заявлене Позивачем тіло кредиту у розмірі 26 631,43 грн має бути зменшене судом на суму безпідставно стягнутої комісії: Законний розмір тіла кредиту: 26 631,43 грн - 19 219,20 грн = 7 412,23 грн.
Щодо безпідставності нарахування відсотків після закінчення строку дії договору представник відповідача пояснила, що позивач просить стягнути заборгованість по відсотках у розмірі 5 223,65 грн станом на 03.09.2024 року, за основу взято Довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором №9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року. 
Пунктом 2.2 Кредитного договору визначено, що кредит надається з 03 лютого 2021 року до 02 лютого 2024 року включно.
Пунктом 2.11 Кредитного договору визначено, що процентна ставка за користування кредитом понад строк визначений в п.2.2 Договору становить 0,1 відсоток.
Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду України, після закінчення строку кредитування (або в разі дострокового розірвання) банк втрачає право нараховувати проценти, передбачені умовами договору.
Після 02.02.2024 року банк втратив право нараховувати відсотки за базовою ставкою 10% річних. Нарахування відсотків після закінчення строку дії кредиту є неправомірним.
Оскільки Позивач надав загальну довідку-розрахунок станом на 03.09.2024 року і не надав суду детального помісячного розрахунку заборгованості за відсотками з розбивкою періодів «до» та «після» закінчення строку договору, Позивачем не доведено належними та допустимими доказами (ст. 77, 81 ЦПК України) правомірність та точний розмір відсотків. 
Сам по собі витяг чи довідка без деталізації не є беззаперечним доказом заборгованості за відсотками. 
Для того щоб довести наявність боргу та відсотків, кредитор – Позивач зобов`язаний надати: Детальний розрахунок в якому має чітко розписувати суму заборгованості (окремо тіло кредиту, відсотки, комісії) із зазначенням періодів нарахування, дат та розмірів усіх здійснених платежів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, самостійно створена банком довідка (або виписка зі счета) про заборгованість не є належним і допустимим доказом розміру боргу. Достовірними доказами визнаються лише первинні бухгалтерські документи (меморіальні ордери, квитанції, виписки за картковими рахунками). 
Верховний Суд у своїх рішеннях (зокрема у справах щодо стягнення кредитів) наголошує на наступному. Банк не може підтвердити фактичний розмір боргу (тіло кредиту, відсотки, комісії) виключно власними справками чи роздрукованими таблицями, оскільки вони є похідними, а не первинними документами. Суми заборгованості мають бути підтверджені первичными документами, що фіксують здійснення кожної господарської операції, як цього вимагає профільне законодавство про бухгалтерський облік
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду (Постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12): Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. 
Таким чином, враховуючи, вищевикладене, позов ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 року, яка станом на 03.02.2024 року складає 7 412,23 грн., в іншій частині позову слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою, які складаються з судового збору в розмірі 386,33 грн. (14,51%).
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлялась у позовній заяві вимога про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, які складаються з оплати професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11200 грн. 
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні цього питання суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Судовий розгляд справи здійснений без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях.
Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 3000,00 грн.
Крім того, виходячи із положень ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи характер виконаної представником відповідача - адвокатом Зудер`янц В.В. роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначені представником ОСОБА_1 – адвокатом Зудер`янц В.В. витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. є завищеними, а тому дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276, 280-284 ЦПК України, ст.207, 610, 627-629, 638, 525, 526, 536, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» заборгованість за кредитним договором № 9-165-855-2-20-Г від 03.02.2020 у розмірі 7 412 (сім тисяч чотириста дванадцять) грн. 23 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» судовий збір в розмірі 386 (триста вісімдесят шість) грн. 33 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» – відмовити.
Заяву відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.
У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 – відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит», код ЄДРПОУ 40932411, місцезнаходження: м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, оф. 105.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 14.07.2026.

Суддя С.А.Колесник